П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
8 січня 2026 року  місто Київ
справа № 935/1674/19
провадження №22-ц/824/295/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони: 
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 
на заочне рішення Подільського районного суду м.Києва від 19 липня 2024 року, ухвалене у складі Якимець О.І., 
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з останнього грошові кошти, отримані ним 13.09.2016 в якості завдатку загальною сумою 10000 грн.; зобов'язати відповідача ОСОБА_2 на порушення зобов'язання з його вини, додатково сплатити суму у розмірі завдатку, а саме 10000 грн.
Позов обґрунтовано тим, що 13.09.2016 між матір'ю позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено усний договір, за умовами якого останній зобов'язався виготовити на замовлення три комплекти пам'ятників. На виконання досягнутої домовленості 13.09.2016 ОСОБА_3 залишила ОСОБА_2 під розписку в якості завдатку, належні її сину ОСОБА_1 10000грн.
За усною домовленістю ОСОБА_2 зобов`язувався виконати роботи за один місяць, тобто протягом вересня - жовтня 2016 року. Проте, в ході телефонних розмов, в тому числі і з позивачем, ОСОБА_2 повідомляв, що у нього виникли проблеми з виконанням замовлення та постійно просив про відстрочку виконання робіт на невизначений строк. А з початку 2019 року перестав виходити на зв'язок, номери оператора мобільного зв'язку, які використовував ОСОБА_2 , знаходяться поза зоною досяжності.
Таким чинои, ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання по виготовленню трьох комплектів пам'ятників у встановлені строки не виконав, грошові кошти належні позивачу не повернув.
Таким чином, у зв'язку з невиконанням відповідачем взятих зобов'язань, останній має повернути завдаток в сумі 10000 грн. та додатково сплатити суму рівну завдатку в розмірі 10000 грн.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив позов задовольнити.
Заочним рішенням Подільського районного суду м.Києва від 19.07.2024 у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів відмовлено.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в який просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти отримані останнім 13.09.2016 в якості авансу загальною сумою 10000 грн. Вважає оскаржуване рішення незаконним та необгрунтованим, оскульки таке ухвалене судом першої інстанції з грубим порушенням норм процесуального права, внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, а також на підставі неповних та не з'ясованих судом обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог.
Зокрема, зазначає про те, що судом першої інстанції не враховано та не надано оцінки тим доказам, які були надані позивачем разом з заявою на усунення недоліків та прийняті судом першої інстанції, що підтверджується постановленою ухвалою про відкриття провадження.
Крім того, зазначає, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, не направивши копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви третій особі, тим самим не вжив заходів, спрямованих на забезпечення рівності всіх учасників судового процесу, а також на усунення суперечностей, які виникли при розгляді справи, не усунув наявні сумніви щодо належності позивачу спірних грошових коштів.
Суд першої інстанції не забезпечив участь позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції, про що останнім двічі подавалися клопотання. Крім того, суд першої інстанції відмовив позивачу у задоволенні клопотання про витребування доказів з матеріалів кримінального провадження з порушенням норм процесуального права.
Також апелянт зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, вважає, що до спірних правовідносин слід застосовувати ст.837 ЦК України, яка регулює правовідносини, що випливають із договору підряду, який і був укладений між позивачем і відповідачем, про що свідчать долучені до справи матеріали електронного листування. Щодо наданої відповідачем розписки про отримання авансу від третьої особи, апелянт зауважує, що свою матір позивач залучив для передачі коштів у зв`язку з відсутністю можливості зустрітись з відповідачем особисто.
В свою чергу і третя особа ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в який просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, виходячи з обгрунтувань апеляційної скарги позивача. Вважає оскаржуване рішення незаконним та необгрунтованим, зокрема тому, що ухвалене з грубим порушенням норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення. 
Зокрема, зазначає, що судом першої інстанції не направлялися на адресу третьої особи жодні процесуальні документи, що стосуються суті спору, у зв`язку з чим їй не було забезпечено можливості реалізувати її право як учасника справи, а саме надати пояснення щодо обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, і підтвердити, що передані нею ОСОБА_2 кошти в сумі 10000 грн. належать саме позивачу. 
Отже, рішення суду першої інстанції оскаржується обома апелянтами лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу в сумі 10000 грн.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 4 жовтня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 серпня 2025 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягаєють задоволенню, виходячи з наступного.
Судом установлено, що 13.09.2016 ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 10000 грн. як завдаток за виготовлення третьої комплектів пам`ятників. Загальна сума замовлення 16500 грн. Повний розрахунок має бути проведений при прийнятті виконаної роботи.
Крім того, суд першої інстанції встановив, що на час звернення з позовом до суду відповідач свої зобов'язання по виготовленню трьох комплектів пам'ятників у визначений сторонами строк не виконав.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що передані третьою особою ОСОБА_3 грошові кошти не можуть вважатись завдатком, як на це посилається сторона позивача, вони є авансом, який підлягає поверненню у зв`язку із невиконанням договору. Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки позивачем не надано жодних належних, допустимих доказів, які б підтверджували порушення його майнових прав щодо повернення коштів, які сплачені третьою особою відповідно до розписки від 13.09.2016, підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.
Проте, повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовник), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.
За договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів ( ст.865 ЦК України).
Договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або іншій документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов ( ст.866 ЦК України).
Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі (ч.2 ст.873 ЦК України).
За змістом ст.ст.610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Наявна в матеріалах справи розписка про те, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 10000 грн. як передоплату за виготовлення 3-х комплектів пам'ятників (арка 130х60х8, тумба 80х20х20, квітник 120(60)х10х8), «ручні роботи та художні роботи». Загальна сума замовлення 16500, повний розрахунок по прийму робіт.
Зазначений документ, складений у формі розписки, підтверджує укладення договір підряду.
Установлено, що виконавець ОСОБА_2 своєчасно замовлення не виконав, у зв'язку з чим споживач має право відмовитися від договору та вимагати повернення сплачених ним коштів.
На звернення ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з вимогою повернути кошти, останній не реагує. Після чого, ОСОБА_1 звернувся до органу досудового розслідування, у зв'язку з чим були внесені відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України..
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано жодних належних , допустимих доказів, які б підтверджували порушення його майнових прав щодо повернення коштів, які сплачені третьою особою відповідно до розписки від 13.09.2016.
Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з такими висновками, враховуючи встановлені обставини, а саме: наявність попередньої домовленості між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо укладення договору підряду; передача коштів ОСОБА_3 , яка є матір`ю позивача, ОСОБА_2 на виконання договору підряду; належність коштів в сумі 10 000 грн. саме позивачу. 
За таких обставин наявні підстави для стягнення на користь саме позивача грошових коштів в сумі 10 000 грн. з ОСОБА_2 .
Суд першої інстанції зазначених обставин не встановив, і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, який не відповідає встановленим обставинам. 
Враховуючи наведе, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу в розмірі 10000 грн. скасувати і в цій частині ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в цій частині. В частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення завдатку залишити без змін.
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 2500 грн.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задовольнити
Заочне рішення Подільського районного суду м.Києва від 19 липня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення авансу скасувати і в цій частині ухвалити нове судове рішення наступного змісту.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму авансу в розмірі 10000 грн.
Заочне рішення Подільського районного суду м.Києва від 19 липня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення завдатку залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 2500 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає..

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна 

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус