Справа № 157/1528/25
Провадження №2/157/103/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

30 січня 2026 року 	місто Камінь-Каширський	

Камінь-Каширський районний суд Волинської області
в складі головуючого - судді Гамули Б.С.,
з участю секретаря судового засідання Плакоша Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Ейс» (далі - ТОВ «ФК «Ейс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії №00-9717327 від 11.04.2024 у розмірі 17 563 гривні 20 копійок.
Позов мотивовано тим, що 11 квітня 2024 року ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та відповідач уклали кредитний договір у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору. Зокрема, відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт первісного кредитора та ознайомився з актуальною редакцією правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАКС КРЕДИТ» (далі - Правила). Після чого добровільно без примусу чи тиску відповідач заявив про бажання отримання коштів, зареєструвався на сайті кредитодавця (далі - сайт), під час чого пройшов процедуру ідентифікації/верифікації, керуючись підказками сайту, тобто вказав свої персональні ідентифікаційні дані. Відмова відповідача від проходження верифікації чи не надання інформації та документів необхідних для її проведення має наслідком відмову кредитодавця від встановлення ділових відносин із позичальником та від укладення з позичальником кредитного договору. Таким чином, під час укладення кредитного договору первісним кредитором здійснено ідентифікацію та верифікацію відповідача згідно з вимогами, встановленими Постановою НБУ «Про затвердження Положення про здійснення установами фінансового моніторингу», що передбачено та погоджено умовами кредитного договору. Згідно з правилами, до укладення кредитного договору, позичальнику для ознайомлення в особистий кабінет надано паспорт споживчого кредиту. Оскільки відповідач погодився з умовами, запропонованими в паспорті споживчого кредиту, шляхом його підписання за допомогою одноразового ідентифікатора, первісний кредитор сформував та надав відповідачу оферту щодо укладення кредитного договору. Отже, кредитний договір підписано відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора - 74527, що є належним і допустимим доказом укладення правочину між сторонами. Після здійснення акцепту позичальником, кредитодавець наклав на кредитний договір кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника із кваліфікованою електронною позначкою часу. Вказані дії підтверджуються положеннями кредитного договору, а також довідкою про ідентифікацію.
Крім того, приймаючи умови кредитного договору, відповідач підтвердив, що йому у доступній та зрозумілій формі була надана вся передбачена ч. 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (чинного на момент укладення договору), а також статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування» (далі - Закон) інформація. Відповідач також підтвердив ознайомлення зі змістом ст. 25 Закону та з правилами. Таким чином, у кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Таким чином, кредитний договір є двостороннім, оскільки породжує обов`язок кредитодавця надати кредит та обов`язок позичальника його повернути, сплатити проценти за користування ним.
Відповідно до умов кредитного договору, позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту в сумі 300 грн, порядок сплати якої визначено умовами кредитного договору. Отже, позичальнику перераховується сума в розмірі 6000 грн. На виконання умов кредитного договору, 11.04.2024 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі Онлайн» на платіжну картку № НОМЕР_1 (далі - платіжна картка), що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, що підтверджується Повідомленням від ТОВ «Платежі Онлайн» із відміткою та додатком до нього. 
Позивачем долучено всі наявні докази, що передані в результаті факторингового ланцюгу та підтверджують зобов`язання відповідача за кредитним договором. Зокрема, проте не виключно, доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Між первісним кредитором та позивачем укладено договір факторингу №21102024-МК/ЕЙС (далі - договір факторингу), відповідно до умов якого позивачеві відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. У порядку та на умовах, визначених у договорі факторингу, позивач зобов`язався передати (сплатити) первісному кредитору суму фінансування, а первинний кредитор зобов`язався відступити позивачу права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно з реєстром, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належних первісному кредитору за укладеними кредитними договорами, та їх перехід від первісного кредитора до позивача відбувається у дату відступлення прав вимоги. Дата відступлення прав вимоги означає робочий день, в який сторони склали і підписали акт прийому-передачі. Таким чином, відповідно до реєстру боржників за договором факторингу, акту прийому-передачі до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 20 563 грн 20 к. Також, на підтвердження переходу права вимоги за реєстром боржників до договору факторингу, позивач долучає платіжну інструкцію, що свідчить про сплату ціни продажу (виконання позивачем своїх обов`язків за договором факторингу.
Під час укладення кредитного договору сторонами було узгоджено всі істотні умови, зокрема розмір кредиту в сумі 6000 грн, валюту надання, строк дії договору та порядок кредитування. Дане погодження умов, а також підписання кредитного договору відповідачем із використанням одноразового ідентифікатора як засобу електронного підпису, свідчить про його належне та добровільне волевиявлення на укладення електронного правочину. Однак, оскільки відповідач належним чином не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів, виникла заборгованість у розмірі - 20 563 грн 20 к., яка складається з наступного: 6300 грн - заборгованість по кредиту; 11 263 грн 20 к. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 3000 грн - штрафні санкції згідно з умовами договору. Вказана сума підтверджується випискою з особового рахунку за період 21.10.2024-04.05.2025. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за кредитним договорам. Позивач не здійснював нарахувань за кредитним договором.
Розрахунок заборгованості, наданий первісним кредитором у сукупності з повідомленням від ТОВ «Платежі Онлайн» є беззаперечними доказами факту заборгованості, а отже позовні вимоги доведені позивачем у повній мірі. Позивач не заявляє вимог щодо стягнення штрафних санкцій, у зв`язку з чим загальна сума заявлених до стягнення вимог становить: 17 563 грн 20 к., що складається з: 6300 грн - заборгованість по кредиту; 11 263 грн 20 к. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
Посилаючись на викладені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №00-9717327 від 11.04.2024 у розмірі 17 563 грн 20 к. та понесені судові витрати.
Представник позивача Поляков О.В. у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечив проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов не подала.
Дотримуючись положень статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.
Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення частково.
Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Судом встановлено, що 11 квітня 2024 року між Товариства з обмеженою відповідальністю «Макс кредит» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №00-9717327, який підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором 74527, тобто у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 12-16). Ідентифікатором 09169 відповідачка також підписала паспорт споживчого кредиту (а.с. 22-23).
Згідно з умовами договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.1 Договору).
Відповідно до пунктів 1.2.-1.5. договору сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає: 6000 (шість тисяч) гривень. Тип кредиту - кредитна лінія. Цільове призначення кредиту (мета отримання кредиту): на споживчі потреби. Строк дії кредитної лінії (строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) 06 квітня 2025 року згідно з умовами пункту 3.4 цього Договору. Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме: на 26 квітня 2024 року та на кожний 15 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії (строку кредитування). Дати повернення кредиту, періодичні дати оплати процентів та комісії за надання кредиту зазначаються в графіку платежів, який міститься в Додатку 1 до цього договору та є його невід`ємною частиною. У разі, якщо позичальник виконав зобов`язання по сплаті процентів не пізніше наступного дня за періодичної дати оплати процентів, то він вважатиметься таким, що виконав свої зобов`язання по сплаті платежу належним чином, а проценти за цим договором продовжуватимуть нараховуватися згідно з умовами цього Договору. У разі, якщо позичальник виконає у повному обсязі свої зобов`язання за цим договором по сплаті нарахованих процентів на періодичну дату оплати процентів та поверне повністю суми кредиту не пізніше наступного дня за днем періодичної дати оплати процентів, то вважатиметься, що позичальник повністю достроково погасив кредит. Тип процентної ставки - фіксована.
Згідно з пунктами 1.6.-1.9.1. договору кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 5,00% від суми кредиту, що складає: 300 (триста гривень нуль копійок) грн, яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.4 цього договору. Денна процентна ставка за цим договором при застосуванні стандартної процентної ставки та комісії (у разі її наявності) дорівнює 2,5% (два цілих 5 десятих) та розраховується в процентах із використанням формули. Денна процентна ставка за цим договором у разі використання позичальником права на знижену процентну ставку та комісії (у разі її наявності) дорівнює 2,4% (два цілих 4 десятих) та розраховується в процентах із використанням формули. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою на дату укладання цього договору становить 214089,13%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка з урахуванням зниженої процентної ставки на дату укладення цього договору становить 81670,53%. Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою на дату укладання цього договору становить 59 652 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту з урахуванням зниженої процентної ставки на дату укладання цього договору становить 58 329 гривень.
Відповідно до пунктів 2.1-2.2. договору для отримання кредиту позичальник має зареєструватися на сайті компанії та мати доступ до особистого кабінету. При здійсненні реєстрації позичальник має пройти процедури ідентифікації/верифікації, керуючись підказками сайту. Цей договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п. 2.8. договору кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту: 11 квітня 2024 року. Сума кредиту перераховується кредитодавцем у сумі 6000 грн на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_2 .
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі. Всупереч умов договору ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 20 563 грн 20 к., яка складається з наступного: 6300 грн - заборгованість по кредиту; 11 263 грн 20 к. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 3000 грн - штрафні санкції.
Також до договору долучено правила надання коштів та банківських металів Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс кредит» (а.с. 17-21).
Зі змісту інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» №1289/10 від 30.10.2024 (а.с. 25-26) вбачається, що вказане товариство, як технологічний оператор платіжних послуг повідомило, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» було проведено успішні транзакції, зокрема, 11 квітня 2024 року на картку - маска картки клієнта № НОМЕР_1 зараховано 6000 гривень. ТОВ «Макс кредит» виконало своє грошове зобов`язання та надало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 6000 грн на рахунок відповідачки. Зазначена обставина підтверджується додатком до інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» вих. №1289/10 від 30.10.2024 (а.с. 27-28).
На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ «Універсал банк» повідомило, що на ім`я ОСОБА_2 банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 , також банком було емітовано й інші картки на ім`я ОСОБА_2 . На картковий рахунок № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_2 за період із 11.04.2024 по 16.04.2024 було зарахування коштів у сумі 6000 гривень. Номер телефону НОМЕР_4 був фінансовим номером телефону за картковим рахунком № НОМЕР_3 та знаходився в анкетних даних ОСОБА_2 . Повний номер рахунку за платіжною карткою № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_2 - НОМЕР_5 . Також надало виписку про рух коштів по картці за період 11.04.2024-16.04.2024, з якої вбачається, що 11.04.2024 на вказану картку, яка належить ОСОБА_3 , здійснено переказ коштів на суму 6000 гривень.
Суд вважає доведеним факт укладення договору кредитної лінії №00-9717327 та виконання ТОВ «Макс кредит» свого зобов`язання щодо надання кредиту ОСОБА_1 .
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).
Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Між ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» 21.10.2024 було укладено договір факторингу №21102024-МК/Ейс (а.с. 34-40), у відповідності до п. 2.1 якого в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно з реєстром, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.
Відповідно до витягу з реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між боржником та ТОВ «Макс Кредит» до договору факторингу №21102024-МК/ЕЙС від 21.10.2024, ТОВ «Ейс» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №00-9717327 від 11.04.2024 на суму 20 563 грн 20 к., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 6300 грн; заборгованість по відсотках - 11 263 грн 20 к.; штрафні санкції, згідно з умовами договору - 3000 грн (а.с. 43-44).
Суд вважає, що копії договору факторингу та реєстру прав вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги до позивача у спірних правовідносинах.
Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у частині стягнення несплачених відсотками за користування кредитом у розмірі 11 263 гривні 20 копійок.
Щодо стягнення суми тіла кредиту у розмірі 6300 грн, то згідно з умовами договору та виписки з особового рахунка за кредитним договором №00-9717327 від 11.04.2024 за період із 21.10.2024 по 04.05.2025 (а.с. 32), відповідачу було надано кредит у розмірі 6300 грн, в той же час, як вбачається з детального розрахунку заборгованості від 21.10.2024 по вказаному кредитному договору (а.с. 33), сума кредиту у розмірі 6300 грн складається з: 6000 грн заборгованості за основним зобов`язанням та 300 грн заборгованості за нарахованими комісіями.
Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Верховний Суд у постанові від 18.03.2020 у справі №183/2122/15 зробив висновок про те, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року №6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним.
Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 02 жовтня 2019 року по справі №740/4328/14.
Згідно із Законом України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).
Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі №6-2071цс16.
З урахуванням вимог статей 549-552, 625, 1046, 1048, 1050 ЦК України, належить зробити висновок, що наслідками укладення договору позики є: зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві суму грошових коштів (суму позики); одержання позикодавцем від позичальника процентів від суми позики; сплата позичальником позикодавцю інфляційних втрат за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми; сплату позичальником позикодавцю неустойки (штрафу, пені) у разі порушення боржником зобов`язання.
Враховуючи те, що відповідачу встановлено комісію пов`язану з наданням кредиту, тобто за послуги, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд приходить до висновку, що положення договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію в розмірі 300 грн за кредитним договором, є нікчемними.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19.
З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що оскільки кредитором у кредитному договорі була встановлена плата за послуги, які за законом повинні надаватися безоплатно, то з відповідача не підлягає стягненню встановлена комісія, яка становить 300 гривень.
Згідно з вказаними вище детальним розрахунком заборгованості за кредитним договором та виписки з особового рахунка за кредитним договором, заборгованість за кредитним договором становить 20 563 гривні 20 копійок, яка складається з: 6000 гривень - тіло кредиту; 11 263 гривні 20 копійок - відсотки; 3000 гривень штрафні санкції. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований.
Разом із тим, позивач не просить стягнути з відповідача нараховані штрафні санкції у сумі 3000 гривень.
Як встановлено судом, відповідач не виконує своїх зобов`язань за кредитним договором №00-9717327 від 11.04.2024, у зв`язку з чим у неї існує заборгованість, яка станом на 21.10.2024 року становила 17 263 грн 20 к., з яких 6000 грн - заборгованість по основному боргу та 11 263 грн 20 к. заборгованість по відсотках. Проведений судом розрахунок повністю співпадає детальним розрахунком заборгованості. Такий розрахунок зобов`язання підтверджується умовами договору та перевірений судом.
Оскільки сума заборгованості відповідача по договору №00-9717327 від 11.04.2024 підтверджена належно проведеним розрахунком, а відповідач не надав власного обґрунтованого розрахунку, тому саме такий її розмір необхідно стягнути на корить позивача.
Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 за договором кредитної лінії №00-9717327 від 11.04.2024 становить 17 263 грн 20 к, з яких: 6000 грн - заборгованість за тілом кредиту та 11 263 грн 20 к. - заборгованість за відсотками.
За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» підлягають до задоволення частково.
Враховуючи зазначене вище, з урахуванням обставин та підтверджуючих ці обставини документів, з огляду на норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у зв`язку з чим із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 6000 грн - заборгованість за тілом кредиту та 11 263 грн 20 к. заборгованість за відсотками, що разом становить 17 263 гривень 20 копійки.
Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на свою користь судовий збір та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 гривень.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суд, задовольняючи позов частково, стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у частці 98,29%, а саме - 2380 гривень 98 копійок.
Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.
Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до пунктів 1 та 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 07.04.2025 (а.с. 45-46), протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 07.04.2025 (а.с. 46 зворот), додаткова угода №17 до договору про надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 07.04.2025 (а.с. 47-48), акт прийому-передачі наданих послуг від 07.04.2025 (а.с. 49), згідно з яким вартість послуг із надання правничої допомоги становить 7000 гривень.
Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15.
Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Верховного Суду від 01.09.2020 у справі №640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні без участі представника позивача.
Крім того, послуги надані адвокатом, є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом його діяльності, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зміст заяв та клопотань представника позивача по суті, складність справи, яка є нескладною та розглядалась в спрощеному позовному провадженні, розмір стягнутої заборгованості, а також враховує, що представник позивача не брав участі у судовому засіданні. Виходячи з критерію розумності, реальності таких витрат, суд уважає, що визначений розмір оплати є явно завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі №211/3113/16-ц (провадження №61-299св17).
Враховуючи складність справи та виконані роботи, суд вважає розмір у сумі 4000 грн співмірним розміром витрат на правничу допомогу.
У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог у частці 98,29%, а саме - 3931 гривня 60 копійок.
З листа Камінь-Каширського відділу ДРАЦС у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, отриманого 12.01.2026 за №452/30.4-04-01, встановлено, що відповідач ОСОБА_1 в зв`язку з укладенням шлюбу 02.08.2024 змінила прізвище на ОСОБА_4 , тому повним ім`ям відповідача у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід вважати ОСОБА_3 .
Керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 263-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 205, 207, 509, 526, 527, 530, 536, 626, 628, 638, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», суд 
ухвалив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за договором кредитної лінії №00-9717327 у розмірі 17 263 (сімнадцять тисяч двісті шістдесят три) гривні 20 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» 2380 (дві тисячі триста вісімдесят) гривень 98 копійок судового збору та 3931 (три тисячі дев`ятсот тридцять одну) гривню 60 копійок витрат за надання професійної правничої допомоги.
Рішення може бути переглянуте Камінь-Каширським районним судом за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана ним протягом тридцяти днів із дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів із дня його проголошення.
Повне найменування, ім`я, місцезнаходження, місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», вулиця Поправки Юрія, 6, кабінет 13, м. Київ, 02094, код в ЄДРПОУ 42986956; відповідач ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 . 

Головуючий 	  	Б.С. Гамула