ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 грудня 2025 року           справа №360/1103/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2025 року (повне судове рішення складено 11 серпня 2025 року) у справі № 360/1103/25 (суддя в І інстанції Тихонов І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

                                                           УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону та просив: 
- визнати протиправною бездіяльність Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 в періоди з 29 січня 2020 року по 18 липня 2022 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 р., встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021 р., встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 р. на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44;
- зобов`язати Військово-медичний клінічний центр Центрального регіону здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 18 липня 2022 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 р., встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021 р., встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 р. на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , яка перебуває на фінансовому забезпеченні у Військово медичного клінічного центру Центрального регіону. При цьому, відповідач протиправно, починаючи з 29 січня 2020 року, розраховував грошове забезпечення позивача із застосуванням розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року, що призвело до порушення майнових прав позивача, а саме, гарантованого статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» отримання грошового забезпечення у законодавчо визначеному розмірі та до зменшення розміру грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації невикористаної щорічної основної та додаткової відпустки, одноразової грошової допомоги при звільнені, премії. Не погоджуючись з такими діями відповідача щодо неналежного проведення нарахування та виплати грошового забезпечення позивач вирішив звернутися до суду за захистом порушеного права.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, яка полягає у незастосуванні при обчисленні та виплаті ОСОБА_1 місячного грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року та грошової допомоги для оздоровлення за 2020 рік розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, місячного грошового забезпечення за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року та грошової допомоги для оздоровлення за 2021 рік розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року, місячного грошового забезпечення за період з 01 січня 2022 року по 18 липня 2022 року та грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року.
Зобов`язано Військово-медичний клінічний центр Центрального регіону здійснити ОСОБА_1 перерахунок місячного грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року та грошової допомоги для оздоровлення за 2020 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», станом на 01 січня 2020 року, місячного грошового забезпечення за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року та грошової допомоги для оздоровлення за 2021 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», станом на 01 січня 2021 року, місячного грошового забезпечення за період з 01 січня 2022 року по 18 липня 2022 року та грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», станом на 01 січня 2022 року, на відповідні тарифні коефіцієнти, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає,  що відповідач діяв відповідно до вимог чинних нормативно-правових актів та в межах коштів, виділених розпорядником коштів вищого рівня, здійснював належне фінансове забезпечення військовослужбовців, в т.ч. позивача, як розпорядник коштів нижчого рівня, тому бездіяльності у діях відповідача не вбачається, а підстав для перерахування позивачу розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальними) званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 не має, так як не передбачене жодним діючим нормативно-правовим актом.
Посилається на не надання місцевим судом оцінки щодо визначення належного відповідача у справі, чим порушено процесуальні норми права. 
Так, Позивач з 28.04.2019 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та 04.02.2025 був виключений зі списків особового складу цієї військової частини у зв`язку із переведенням до нового місця служби. Безпосередньо у Військово медичному клінічному центрі Центрального регіону позивач службу не проходив.
Відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначалось про це.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) з 28.04.2019 по 04.02.2025 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , яка перебуває на фінансовому забезпеченні у Військово медичного клінічного центру Центрального регіону, є учасником бойових дій, що підтверджується витягом із наказу від 28.04.2019 №118, витягом із наказу від 04.02.2025 №35, посвідченням серії НОМЕР_3 від 28.10.2019.
Позивач звернувся до відповідача із заявою від 03.02.2025 щодо здійснення перерахунку грошового забезпечення та надання інформації про розміри грошового забезпечення разом із зазначенням тарифного розряду.
Листом від 06.03.2025 вих. №549/4016 Військово-медичний клінічний центр Центрального регіону повідомив про те, що при розрахунку грошового забезпечення позивача було використано прожитковий мінімум для працездатних встановленого осіб встановлений законом на 01 січня 2018 року у розмірі 1762,00 грн.
Вважаючи, дії відповідача протиправними позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд дійшов висновку про порушення відповідачем, зазначеним позивачем, прав останнього.

Апеляційний суд, не вдаючись до аналізу висновків суду першої інстанції щодо суті спору, зазначає, що місцевим судом порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного її вирішення, виходячи з такого.
Колегія суддів надає оцінку законності рішення суду першої інстанції в межах вирішення питання належності відповідача.

Позивач з 28.04.2019 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та 04.02.2025 був виключений зі списків особового складу цієї військової частини у зв`язку із переведенням до нового місця служби. 
Безпосередньо у Військово медичному клінічному центрі Центрального регіону позивач службу не проходив. 
Військова частина НОМЕР_1 є відокремленим суб`єктом владних повноважень, який лише перебуває на фінансовому забезпеченні у Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону - розпорядника коштів третього рівня. 
Зарахування військовослужбовців до списків особового складу, нарахування виплат та доплат особовому складу цієї військової частини здійснюються виключно на підставі наказів її командира, які в установленому порядку подаються до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону для організації належного фінансового забезпечення цієї військової частини та проведення відповідних виплат. 
Так, статтею 9 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів. 
Відповідно до пункту 8 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 передбачено, що грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира. 
Наказом Міністерства оборони України від 22 травня 2017 року № 280 затверджено Правила організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України (далі - Правила). Ці Правила визначають механізм фінансового забезпечення військових частин, кораблів, військових навчальних закладів, військових комісаріатів, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, що утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України. 
Відповідно до частини 1 пункту 4.3 вказаних Правил грошове забезпечення, заробітна плата та інші виплати (індексація, грошова компенсація за речове майно, харчування, піднайом житла тощо) особовому складу виплачується за місцем штатної служби (перебування на фінансовому та інших видах забезпечення). 
Згідно з частиною 2 та 4 пункту 1.5 Правил військова частина, не включена до мережі розпорядників бюджетних коштів, зараховується на фінансове забезпечення до військової частини - розпорядника коштів третього рівня на підставі відповідних директив (рішень). Командир військової частини, зарахованої на фінансове забезпечення до військової частини - розпорядника коштів третього рівня, організовує своєчасне оформлення та подання розпоряднику коштів усіх документів, необхідних для здійснення належного фінансового забезпечення військової частини. 
Відповідно до п.1.3 Правил розпорядниками бюджетних коштів за кошторисом Міністерства оборони України є: Міністр оборони України - головний розпорядник; командувачі (начальники) видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, інших органів військового управління (крім військових комісаріатів (територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки)), Голова Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, які включені до мережі головного розпорядника коштів, - розпорядники коштів нижчого рівня (далі розпорядники коштів другого рівня); командири військових частин, які включені до мережі головного розпорядника коштів або розпорядника коштів другого рівня, - розпорядники коштів нижчого рівня (далі розпорядники коштів третього рівня). 
Розпорядники бюджетних коштів реалізують свої функції таким чином: головний розпорядник - через Департамент фінансів Міністерства оборони України; розпорядники коштів другого рівня - через фінансово-економічні управління командувань видів Збройних Сил України, командувань окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, інших органів військового управління, управління фінансово економічної діяльності Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту; розпорядники коштів третього рівня - через фінансові органи військових частин. 

У відзиві на позовну заяву відповідачем про це зазначалось, проте судом першої інстанції не надано жодної оцінки таким доводам сторони.
Апеляційний суд вважає, що місцевим судом неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, не надано правову оцінку всім доказам по справі та безпідставно задоволено позовні вимоги до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, який є неналежним відповідачем по цій справі, оскільки здійснював лише фінансове забезпечення військової частини, де проходив службу позивач.
Апеляційний суд звертає увагу, що підстави та порядок заміни неналежної сторони у адміністративному процесі встановлені статтею 48 КАС України.
Згідно з частиною 1 статті 48 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.
Відтак, допустити заміну належної сторони у справі може виключно суд першої інстанції за умови згоди позивача та незмінності підсудності адміністративної справи, а можливості заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції КАС України не передбачено.
Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 822/620/15 (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 76580607). 
Разом з тим, суд звертає увагу позивача, що для захисту свого порушеного права він може звернутись з позовом до належного відповідача.
Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, який є неналежним відповідачем у цьому спорі, задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є порушення норм процесуального права.
З урахуванням того, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою у задоволенні позову слід відмовити.
Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 229, 243, 246, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону – задовольнити.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2025 року у справі № 360/1103/25 – скасувати.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Повне судове рішення – 04 грудня 2025 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          А. А. Блохін

                                                                                          А. В. Гайдар