Номер провадження: 33/813/1982/25
Номер справи місцевого суду: 503/596/25 
Головуючий у першій інстанції Вороненко Д. В. 
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря – Зєйналової А.Ф.к., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Кодимського районного суду Одеської області від 25 вересня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
- про відстрочку виконання постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративних стягнень у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
встановив:

Постановою Кодимського районного суду Одеської області від 23 травня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП і застосовано до нього, за правилами ст. 36 КУпАП, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративні стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн.
З вказаної постанови вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 301146, 15.04.2025 року о 07:15 год. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом TOYOTA HILUX, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в с. Івашків по вул. Шевченка, з`їжджаючи з головної дороги не надав перевагу транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив дорожньо-транспортну пригоду, в результаті чого транспортні засобі отримали механічні пошкодження, у зв`язку з чим своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 10.11 Правил дорожнього руху та тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 301121, вбачається, що 15.04.2025 року о 07:15 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом TOYOTA HILUX, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в с. Івашків по вул. Шевченка, 74 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтвердив результат огляду на стан сп`яніння із показником 0,43‰ проведений за допомогою приладу Драгер та із застосуванням технічного засобу відеозапису на натільну камеру Noveston NVS7, у зв`язку з чим ОСОБА_1 порушив пункт 2.9а Правил дорожнього руху та тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою Кодимського районного суду Одеської області від 23 травня 2025 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу
Постановою Одеського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Кодимського районного суду Одеської області від 23 травня 2025 року змінено, виключено з мотивувальної частини постанови посилання на застосування п. 16.14, 16.12 Правил дорожнього руху. В іншій частині постанову суду залишено без змін.
23 вересня 2025 року представник ОСОБА_1 , звернувся до суду із клопотанням про відстрочку виконання постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративних стягнень у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В обґрунтування заяви послався на те, що Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (із подальшими змінами до нього) на території України введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу ; ОСОБА_1 має на утриманні двох батьків похилого віку, які є інвалідами 2 групи, а саме батька ОСОБА_2 та мати ОСОБА_3 , внаслідок чого в нього наявна необхідність їх системного перевезення до медичних закладів шляхом керування транспортним засобом; ОСОБА_1 працює на посаді агронома ФГ «Пролісок Люкс», яке згідно Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.07.2024 року № 2144 визначено критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, а сам вид діяльності в ньому вимагає від ОСОБА_1 постійного керування транспортним засобом на території Вінницької та Одеської областей; а також відсутність у ОСОБА_1 коштів достатніх для негайного виконання судового рішення. У зв`язку з чим захисник подав до суду відповідні клопотання, в яких просить суд відстрочити на один рік виконання постанови Кодимського районного суду Одеської області від 23.05.2025 року у справі № 503/596/25 в частинах накладення на його підзахисного адміністративних стягнень у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, а також стягнення судового збору.
Постановою Кодимського районного суду Одеської області від 25 вересня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотань представника ОСОБА_1 про відстрочку виконання постанови Кодимського районного суду Одеської області від 23.05.2025 року у справі № 503/596/25 про накладення на ОСОБА_1 адміністративних стягнень у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.
Не погоджуючись з постановою Кодимського районного суду Одеської області від 25 вересня 2025 року представник ОСОБА_1 подавав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
-існують обставини, що значно ускладнюють виконання постанови Кодимського районного суду Одеської області від 25.09,2025 року в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, оскільки згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на даний момент на території України діє воєнний стан. ОСОБА_1 має на утриманні двох батьків похилого віку, які є інвалідами, що обумовлює істотні систематичні витрати грошових коштів на їх медичне забезпечення, а також обумовлює необхідність їх систематичного перевезення ОСОБА_1 до медичних закладів шляхом керування транспортним засобом. Відсутність у ОСОБА_1 коштів, достатніх для негайного виконання судового рішення. Але в подальшому, протягом року, ОСОБА_1 буде фінансово спроможний сплатити штраф та судовий збір. ОСОБА_1 працює на посаді агронома фермерського господарства «Пролісок Люкс» яке, згідно Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.07.2024 року №2144 визначено критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. Означений вид діяльності вимагає від ОСОБА_1 постійне керування транспортним засобом на території Вінницької та Одеської областей, у зв`язку із службовою необхідністю.
Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою скасувати постанову задовольнити клопотання про відстрочку на один рік виконання постанови Кодимського районного суду Одеської області від 23.05.2025 року в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. та позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік, з дня набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.
Одеський апеляційний суд належним чином сповіщав представника ОСОБА_1 про розгляд справи на 17.12.2025 року на 12:00 год. В судове засідання адвокат Холостенко А.В. не з`явився.
17.12.2025 року на адресу Одеського апеляційного суду від адвоката Холостенка А.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності адвоката Холостенка А.В.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.
Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Відмовляючи у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про відстрочку виконання постанови Кодимського районного суду Одеської області від 23.05.2025 року, суд першої інстанції послався на те, що він не надав жодних належних та допустимих доказів наявності обставин, що ускладнюють виконання постанови, або роблять її виконання неможливим.
З даним висновком суду першої інстанції, погоджується й суд апеляційної інстанції, з огляду на наступне.
Згідно ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.
Відповідно до ст. 298 КУпАП, постанова про накладання адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.
Згідно зі ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ч. 2 ст. 301, ст. 304 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом. Питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Згідно з ч.1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.
Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при вирішення заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання, суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Відповідно до частини 6 цієї статті, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Так, Верховний Суд у своїй постанові від 21.02.2019 року при розгляді питання про відстрочення виконання судового рішення вказав, що відстрочка виконання судового рішення – це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому; надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки, рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування знаходиться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. При цьому, надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.
З урахуванням вищевикладеного та того, що заявником не було надано доказів наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», а також тих, які підлягають доведенню з урахуванням правової позиції Верховного Суду, висловленої у його постанові від 21.02.2019 року, а також ураховуючи, що положеннями КУпАП не передбачено наявності інших обставин (підстав), при існуванні яких можливо відстрочити виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами.
Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що сама по собі наявність скрутного матеріального становища заявника без підтвердження належними та достатніми доказами не може бути підставою для відстрочення виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення. Так заявником до свого клопотання про відстрочення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, позбавлення права керування транспортними засобами та сплати судового збору не було додано жодних доказів на підтвердження матеріального становища, зокрема розміру його доходу, не було долучено таких доказів і до апеляційної скарги. Також ОСОБА_1 не доведено факту наявності у нього на утриманні батьків-інвалідів. 
У зв`язку з чим суд вважає, що клопотання захисника про відстрочення виконання постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу є необґрунтованім, а тому задоволенню не підлягає.
Щодо відстрочення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
В обгрунтування клопотання ОСОБА_1 послався на те, що він працює на посаді агронома фермерського господарства «Пролісок Люкс», яке згідно до Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.07.2024 року визначено критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. Вказаний вид діяльності передбачає необхідність керування транспортним засобом на території Вінницької та Одеської області.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні клопотання в цій частині обгрунтовано виходив з того, що наявність у особи потреби для пересування транспортом саме по собі жодним чином не впливає на необхідність виконання застосованого до неї стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки в противному випадку останнє застосовувалось би лише для осіб, які не потребують використання цього права, та тим самим нівелювало б саму легітимну мету застосування цього виду адміністративного стягнення.
Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання постанови Кодимського районного суду Одеської області від 23 травня 2025 року.
Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, судом першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянуто зазначену заяву і правильно встановлено відсутність підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_1 , підстави для скасування або зміни постанови місцевого суду, відсутні.
Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Кодимського районного суду Одеської області від 25 вересня 2025 року про відстрочку виконання постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративних стягнень у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду С.О. Погорєлова