Справа № 367/7828/25
Провадження № 2/591/3017/25

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2026 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі: 
головуючого судді Ніколаєнко О.О., 
за участю секретаря судового засідання Митник Ю.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу №367/7828/25, провадження № 2/591/3017/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

07 липня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом, свої вимоги мотивує тим, що між ТОВ « Авентус Україна» та відповідачем було укладено договір позики на суму 5 000 грн. В подальшому право вимоги за укладеним договором було відступлено позивачу.
ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право вимоги грошових коштів в сумі 25 596,50 грн., з яких: 5 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 7462,50 грн.- за відсотками, нараховані проценти за 132 календарних днів -13134,00 грн. 
Посилаючись на те, що відповідач, не виконував належним чином зобов`язання за договором, порушує його умови, просить суд стягнути із відповідача на його користь 25 596,50 грн. заборгованості за договором позики. В порядку ч.10,11 ст..265 ЦПК стягнути суму інфляційних втрат і 3 % річних.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти вирішення справи у заочному порядку. 
В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. 
На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 21.07.2026 року справу передано за підсудністю до Зарічного районного суду м.Суми.
Ухвалою суду від 27 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 08 лютого 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та відповідачем було укладено договір № 6350287 про надання споживчого кредиту (а.с.76-85).
За умовами договору кредит надано на суму 5 000 грн., на строк та зі сплатою відсотків на умовах і в порядку, визначеному договором.
Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Копією договору факторингу від 25 вересня 2023 року № 25.09/23-Ф та додатком до нього – витягом з реєстру боржників підтверджується перехід права вимоги за укладеним договором до позивача (а.с.14-24,70).
Згідно з довідки-розрахунку боргу станом на 30.09.2025 р. заборгованість за договором складає 03.02.2024 грн., з яких: 5 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 7462,50 грн.- за відсотками, нараховані проценти за 132 календарних днів -13134,00 грн. (а.с.61-67).
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами.
За частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статей 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима.
Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором установлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (стаття 1078 ЦК України). Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Згідно з вимогами статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням частини 2 статті 516 ЦК України.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитними договорами вбачається, що відповідач не погасив узяті ним кредити, не сплатив відсотки. Відповідач не висловив своєї позиції по справі, та не надав доказів на підтвердження своєї позиції. А тому відповідно до зазначених вище норм цивільного законодавства заборгованість за кредитним договором сумі 25596,50 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо вимог позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч. ч. 10, 11 ст.265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні трати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, суд, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16 жовтня 2024 року у справі № 911/952/22, зазначає наступне.
Згідно із ч. 10ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Відповідно до ч. 11ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
Із аналізу вищезазначених норм вбачається, що законодавець наділив суд правом у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2024 року у справі №910/14524/22 (провадження № 12-4гс24) зазначено, що питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частини десятої статті 238 ГПК України(частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) суд вирішує на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності.
З огляду на викладене, оскільки ухвалення рішення в цій частині є правом суду, а позивачем не обґрунтовано доцільності застосування цієї норми, суд не вбачає підстав для її задоволення.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
При зверненні з позовом у позовній заяві позивачем було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн. 
Статтею 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Судом встановлено, що 10 грудня 2024 року ТОВ «Фінтраст Україна» уклало договір про надання правової допомоги з адвокатом Столітнім М.М. та за п. 4.1. вказаного договору сторони погодили, що оплата за надані послуги складається з гонорару (а.с.54-55).
Згідно звіту про надання правової допомоги від 16.06.2025 згідно договору № 10/12-2024 від 16.06.2025 р. загальна вартість наданої правової допомоги склала 10000 грн. 00 коп. та включає : збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заява про стягнення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_2 , складання позовної заяви, подання позовної заяви до суду – 10 год. (а.с.69).
Відповідно до рахунку на оплату по замовленню № 9210-16/06-2025 від 16.06.2025 р. адвокатом Столітнім М.М. отримано від «Фінтраст Україна» 10 000 грн. (а.с.60).
Заява про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, який підлягає розподілу, відповідачем не подана.
При розподілі витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з того, що такі витрати підтверджені належними доказами та клопотання про їх зменшення не подано іншою стороною. Тому відсутні передбачені ст. 137 ЦПК України підстави для зменшення витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.  Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи задоволення позову, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
На підставі ст. 141 ЦПК України, ч.3 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», враховуючи подання позивачем позову в електронному вигляді з використання підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн.
Керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 611, 625, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 280-284 ЦПК України, суд,- 

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором № 6350287 від 08.02.2023 в сумі 25 596 грн. 50 коп., судові витрати в розмірі 2422,40 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», місцезнаходження: м. Київ, вул. Загородня, буд.15, офіс 118/2, код ЄДРПОУ: 44559822.
Відповідач: ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повний текст рішення складений 15 січня 2026 року.

Суддя О.О. Ніколаєнко