ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/14385/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, 

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Волинській області (далі – ГУ ДПС у Волинській області, позивач) звернулось з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення податкового боргу в сумі 24 351,85 грн в дохід бюджету.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення вищезазначених норм за відповідачем рахується податковий борг, що підлягає до стягнення, який становить 24 351,85 грн.
Дана заборгованість виникла на підставі визначених контролюючим органом податкових зобов`язань та не сплачених боржником у добровільному порядку згідно податкових повідомлень-рішень №0039462407 від 31.01.2025 у розмірі 340,00 грн, №0039452407 від 31.05.2025 на суму 20 149,82 грн основного платежу та 2 014,98 грн штрафних санкцій (по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування по акту перевірки) та №0039472407 від 31.01.2025 на суму 1 679,14 грн основного платежу та 167,91 грн штрафних санкцій (по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування).
У зв`язку із несплатою узгодженої суми податкових зобов`язань у добровільному порядку протягом строків, встановлених пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України (далі - ПК України) вказана заборгованість набула статусу податкового боргу. 
З метою погашення податкового боргу ОСОБА_1 на її податкову адресу була сформована та надіслана рекомендованим листом з повідомленням про вручення податкова вимога №0004335-1303-1320 від 01.04.2025, проте вжиті заходи не спричинили погашення податкового боргу.
Враховуючи наявність несплаченого податкового зобов`язання за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, позивач звернувся до суду з даним позовом (арк. спр. 1-2).
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 28.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 17).
Копія вказаної ухвали була надіслана відповідачу рекомендованою кореспонденцією за адресою її місця проживання – АДРЕСА_1 (арк. спр. 20-21) проте поштове відправлення було повернуте на адресу суду із відміткою відділення поштового зв`язку по причині повернення «за закінченням терміну зберігання» (арк. спр. 24).
Пунктом 5 частини шостої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до частини другої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Водночас до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду 22.04.2021 у справі № 0840/3762/18, від 12.08.2020 у справі № 520/1066/2020.
Отже, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі від 28.11.2025 не була вручена відповідачу з незалежних від суду причин. Відтак у силу вимог пункту 5 частини шостої статті 251 КАС України слід вважати, що копія ухвали про відкриття провадження у справі вручена відповідачу належним чином.
Проте, у встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав.
Згідно із частиною шостою статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи те, що відповідач пред`явлені позовні вимоги не оспорив, відзив на позов та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у встановлений судом строк не подав, тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.
Суд, перевіривши доводи позивача, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини. 
Відповідно до довідки про наявність заборгованості по платежах до бюджету у відповідача станом на 28.10.2025 наявна наступна заборгованість по єдиному податку з фізичних осіб у сумі 22 504,80 грн та військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 1 847,05 грн (арк. спр. 3).
Як убачається з розрахунку податкового боргу (арк. спр. 4) за позивачем обліковується борг у розмірі 24 351,85 грн, який виник у зв`язку із не сплачених боржником у добровільному порядку сум згідно податкових повідомлень-рішень №0039462407 від 31.01.2025 у розмірі 340,00 грн (арк. спр. 8), №0039452407 від 31.05.2025 на суму 20 149,82 грн основного платежу та 2 014,98 грн штрафних санкцій (арк. спр. 9) (по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування по акту перевірки) та №0039472407 від 31.01.2025 на суму 1 679,14 грн основного платежу та 167,91 грн штрафних санкцій (арк. спр. 10) (по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування).
Наявність заборгованості у ОСОБА_1 перед бюджетом на загальну суму 24 351,85 грн підтверджується і зворотнім боком облікової картки платника за вказаними платежами (арк. спр. 12).
Позивач, відповідно до статті 59 ПК України, сформував та надіслав позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення податкову вимогу за формою «Ф» від 01.04.2025 №0004335-1303-0320 на загальну суму податкового боргу 24 351,85 грн (арк. спр. 6), та, як вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення, була повернена за закінченням терміну зберігання (арк. спр. 7).
З огляду на те, що відповідач у добровільному порядку не сплатив податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб, тому контролюючий орган просить стягнути з нього вказану заборгованість у судовому порядку.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, а згідно із пунктом 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до підпунктів 14.1.39, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України у цьому Кодексі поняття вживаються в такому значенні:
грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня;
податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.1 статті 59 ПК України).
Пунктом 95.2 статті 95 ПК України визначено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Відповідно до пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Як установлено пунктом 54.5 статті 54 ПК України, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
Судом установлено, що податкові повідомлення-рішення №0039462407 від 31.01.2025, №0039452407 від 31.05.2025, №0039472407 від 31.01.2025 в судовому порядку такі, станом на день розгляду справи, відповідачем не оскаржувались. Доказів протилежного суду не надано.
Таким чином, грошове зобов`язання визначене таким податковим повідомленням-рішенням є узгодженим.
Згідно пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків..
З метою погашення податкового боргу ГУ ДПС у Волинській області, сформувало податкову вимогу форми «Ф» від 01.04.2025 №0004335-1303-0320, яка була надіслана у встановленому порядку за адресою ОСОБА_1 (арк. спр. 6-7).
Як убачається із рекомендованого повідомлення про вручення, надіслана відповідачу податкова вимога на її податкову адресу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, була повернена за закінченням терміну зберігання (арк. спр. 7).
Як обумовлено пунктом 42.5 статті 42 ПК України, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Згідно пункту 95.2 статті 95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Пунктом 87.11 статті 87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Таким чином, оскільки за відповідачем обліковується податковий борг в загальній сумі 24 351,85 грн, доказів сплати якої відповідач суду не надав, а вжиті контролюючим органом заходи не призвели до його погашення, тому позовні вимоги належить задовольнити шляхом прийняття рішення про стягнення в дохід держави вказаного податкового боргу.
Керуючись статтями 243-246, 255, 257, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, майдан Київський, 4, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 44106679) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід бюджету податковий борг в сумі 24 351,85 грн (двадцять чотири тисячі триста п`ятдесят одна гривня 85 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович