КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 січня 2026 року Київ № 320/35592/24
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі – відповідач).
Просив суд:
- визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії позивачу з 90% до 70% грошового забезпечення та нездійснення перерахунку пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.08.2022 № ВСЗ/1511, а також обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 01.01.2018;
- зобов`язати відповідача перерахувати та виплачувати позивачу пенсію у розмірі 90% від сум грошового забезпечення, обчисленого на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.08.2022 № ВСЗ/1511, без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 01.01.2018.
Відповідно до ухвали суду від 01.08.2024 (суддя Балаклицький А.І.) відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання.
Згідно із частиною першою статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України, справа, розгляд якої розпочато одним суддею, повинна бути розглянута цим самим суддею, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи. 
У силу вимог частини дев`ятої статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України, невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.
На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим визначено суддю Скрипку І.М.
Ухвалою суду від 31.10.2024 справу прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач має право на перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії, із урахуванням 90% сум грошового забезпечення з 01.01.2018, на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.08.2022 № ВСЗ/1511, а також без обмеження максимального розміру пенсії, проте відповідач безпідставно обмежив у реалізації вказаного права та при черговому перерахунку пенсії на виконання рішення суду, починаючи з 01.01.2018, зменшив відсоткове значення розміру його пенсії до 70% відповідних сум грошового забезпечення.
Відповідач проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, відповідно до якого просили суд у задоволенні позову відмовити. Стверджували відсутність правових підстав для перерахунку пенсії з розрахунку 90% сум грошового забезпечення, оскільки на законодавчому рівні встановлено, що розмір пенсії не може перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення.
Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Із матеріалів справи встановлено, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2016 у справі № 752/9906/16-а, постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 15.11.2016 скасовано та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо застосування при здійснені перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 про грошове забезпечення від 17.03.2016 № 132659 обмеження в 70% відповідних сум грошового забезпечення.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.01.2016 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 про грошове забезпечення від 17.03.2016 № 132659, виходячи з розміру 90% відповідних сум грошового забезпечення та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше проведених виплат.
Вирішено питання про судові витрати.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2018 у справі № 752/51/17-а, позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо неповідомлення Пенсійного фонду України про підстави для проведення перерахунку пенсії військовому пенсіонеру ОСОБА_1 з 01.05.2016 у зв`язку з набуттям чинності постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році».
Зобов`язано Міністерство оборони України повідомити Пенсійний фонд України про підстави перерахунку пенсії військовому пенсіонеру ОСОБА_1 з 01.05.2016 – у зв`язку з набуттям чинності постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.05.2016 з урахуванням збільшення посадового окладу згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 292, який складає 8718,60 грн.
У решті позовних вимог відмовлено повністю.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
На виконання рішення суду у справі № 752/51/17-а, ІНФОРМАЦІЯ_3 оформлено довідку про розмір грошового забезпечення від 22.08.2022 № ВСЗ/1511.
Крім того, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 у справі № 320/442/23, позов задоволено частково.
Визнано протиправною відмову відповідача викладену у листі від 11.10.2022 № 22014-20419/С-02/8-2600/22 щодо нездійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 22.08.2022 № ВСЗ/1511, виданої ІНФОРМАЦІЯ_4 , із розрахунку 90% сум грошового забезпечення, починаючи з 01.06.2016.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 22.08.2022 № ВСЗ/1511, виданої ІНФОРМАЦІЯ_4 , із розрахунку 90% сум грошового забезпечення, починаючи з 01.06.2016, з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом від 20.06.2024 щодо виконання рішення суду у справі № 320/442/23, у відповідь на який Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 26.06.2024 № 2600-0202-8/126824 повідомило, що у квітні 2024 року на виконання рішення суду Головним управлінням проведено перерахунок пенсії позивача в межах резолютивної частини, а саме -здійснено перерахунок пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 22.08.2022 № ВСЗ/1511, виданої ІНФОРМАЦІЯ_4 , із розрахунку 90% сум грошового забезпечення, починаючи з 01.06.2016, з урахуванням раніше виплачених сум.
Зазначили, що коли у рішенні суду не вказана кінцева дата періоду, за який слід здійснити перерахунок пенсії, виплати за рішеннями судів, якими зобов`язано органи ПФУ здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при ухваленні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача (постанова Верховного суду України від 05.11.2013 у справі № 21-293а13, постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України від 19.12.2011 № 8).
Ураховуючи зазначене, розмір пенсії позивача на виконання судового рішення обчислюється до 01.01.2018 – дати проведення перерахунку пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103.
Перерахунок пенсії з 01.01.2018 проведено відповідно до статей 13, 63 Закону на умовах, у порядку та розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103.
Повідомили, що статтею 13 Закону визначено, що загальний (з 29.04.2006 – максимальний) розмір пенсії за вислугу років, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати, зокрема з 01.05.2014 (зі змінами, внесеними згідно із Законом від 27.03.2014 № 1166-VІІ) 70% відповідних сум грошового забезпечення.
Із 01.01.2018 розмір пенсії позивача обчислено з розрахунку 70% відповідних сум грошового забезпечення, визначено на 01.03.2018.
Оскільки розмір пенсійної виплати позивача з 01.06.2016 по 31.12.2017 визначається з урахуванням обмеження пенсії згідно зі статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, доплата різниці пенсії на виконання рішення суду відсутня. 
Уважаючи дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.
Частиною першою статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію (далі – Закон № 2262-ХІІ).
Відповідно до частини третьої статті 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Частиною вісімнадцятою статті 43 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.
За нормами частини першої статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Щодо позовної вимоги про перерахунок та виплату пенсії, виходячи з розміру 90% грошового забезпечення, суд зазначає таке.
За приписами пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, яка була чинна на момент призначення позивачу пенсії) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
Частиною другою статті 13 Закону № 2262-ХІІ було визначено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.
Суд констатує, що при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалось при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у рішенні від 04.02.2019 у зразковій справі № 240/5401/18, яка залишена без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019.
Частиною третьою статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві визнає факт того, що відсоткове значення розміру пенсії позивача після перерахунку на підставі рішення суду було змінено в бік зменшення та складає 70% сум грошового забезпечення, проте до 01.01.2018 позивачу було встановлено розмір пенсії, виходячи з 90% відповідних сум грошового забезпечення, що також підтверджено рішенням суду у справах № 752/9906/16-а, № 320/442/23, що набрали законної сили та є обов`язковими до виконання.
За нормами частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Натомість, із матеріалів справи встановлено, що відповідно до розрахунків на пенсії за вислугу років по пенсійній справі ФА 132659, що міститься в матеріалах справи, зокрема станом на 01.06.2016, 01.12.2017 пенсію визначено у розмірі 90% грошового утримання.
Проте згідно з розрахунками пенсії станом на 01.01.2018, 01.07.2021, 01.03.2022, 01.03.2024, 01.06.2024 відсоткове значення розміру пенсії відповідачем визначено у розмірі 70% грошового забезпечення.
Факт наявності за позивачем права на пенсію із розрахунку 90% сум грошового забезпечення встановлений судом на підставі наявних у матеріалах справи доказів.
Тож зменшення розміру відсоткового значення пенсії позивача з 90% до 70% є протиправним.
При цьому, суд зазначає, що у позовній заяві позивач просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії з розрахунку 90% сум грошового забезпечення та нездійснення перерахунку пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_5 від 22.08.2022 № ВСЗ/1511, із приводу чого суд зазначає таке.
Як установлено судом та не заперечується учасниками справи, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29.01.2024, що набрало законної сили 29.02.2024 у справі № 320/442/23, адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною відмову відповідача викладену у листі від 11.10.2022 № 22014-20419/С-02/8-2600/22 щодо нездійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 22.08.2022 № ВСЗ/1511, виданої ІНФОРМАЦІЯ_4 , із розрахунку 90% сум грошового забезпечення, починаючи з 01.06.2016.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 22.08.2022 № ВСЗ/1511, виданої ІНФОРМАЦІЯ_4 , із розрахунку 90% сум грошового забезпечення, починаючи з 01.06.2016, з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Таким чином сторони, предмет і підстави цього позову в частині перерахунку пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 22.08.2022 № ВСЗ/1511 аналогічні тим, що були в межах розгляду справи № 320/442/23. 
Оскільки у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є таке, що набрало законної сили рішення Київського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 у справі № 320/442/23 про часткове задоволення позову, суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог у названій частині, виходячи з такого.
Спірні правовідносини у частині позовних вимог у межах розглядуваної справи виникли у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням рішення Київського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 у справі № 320/442/23.
Фактично при розгляді цієї справи суд має дослідити і перевірити порядок виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 у справі № 320/442/23.
Отже позовні вимоги в частині перерахунку пенсії на підставі названої довідки про розмір грошового забезпечення зводяться до оскарження дій відповідача щодо невиконання названого рішення суду.
Оцінюючі доводи позивача, суд виходив із такого.
Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
За приписами статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Таким чином виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.
У свою чергу, відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно із частиною першою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Отже процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Суд звертає увагу, що зазначені норми процесуального закону мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Суд констатує, що судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. 
З огляду на наведене, суд доходить висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.
Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а, від 06.02.2019 у справі № 816/2016/17.
Із аналізу предмета спору у цій справі суд доходить висновку, що у частині перерахунку пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, він фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а саме рішення Київського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 у справі № 320/442/23.
За вказаних обставин, суд зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій відповідача, вчинених або не вчинених на виконання рішення суду. Проте спірні правовідносини в частині перерахунку пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.
Відтак спір у справі в названій частині виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.
Втім, якщо позивач уважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання рішення суду у справі № 320/442/23 порушувались його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатись до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.
У зв`язку із цим, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.08.2019 у справі №522/10140/17.
За таких обставин, у частині позовних вимог про визнання дій протиправними та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 22.08.2022 № ВСЗ/1511, - слід відмовити. 
У той же час, при перерахунку пенсії на виконання цього рішення суду у частині відсоткового значення розміру пенсії, відповідач має виходити із суми грошового забезпечення, визначеного в довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.08.2022 № ВСЗ/1511.
Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Таким чином, суд наділений правом вийти за межі позовних вимог під час ухвалення рішення у справі та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Із метою ефективного захисту прав позивача суд уважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, викладене у листі від 26.06.2024 № 2600-0202-8/126824 щодо зменшення ОСОБА_1 з 01.01.2018 відсоткового значення розміру пенсії з 90% до 70% сум грошового забезпечення.
При цьому, суд зазначає, що за наявності рішення суб`єкта владних повноважень, яке визнане судом протиправним, оскаржувані дії поглинаються скасуванням прийнятого рішення, оскільки суб`єктом владних повноважень проявлено активну поведінку, а саме прийнято рішення про відмову позивачу у перерахунку пенсії.
Щодо позовної вимоги зобов`язального характеру, суд зазначає таке.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.
За правилами частини третьої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.
Із урахуванням тієї обставини, що рішення (дії) відповідача у цій справі не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки алгоритм їх дій чітко регламентований законодавчо, у цьому випадку задоволення позову шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.
Разом із тим, вимога позивача зобов`язального характеру в частині перерахунку та виплати спірних пенсійних платежів без обмеження максимальним розміром не підлягає задоволенню, оскільки судовому захисту підлягає лише порушене право, а вказана вимога спрямована на майбутнє, оскільки фактично у спірних правовідносинах відсутні докази щодо застосування відповідачем відповідного обмеження при проведенні перерахунку пенсії позивача на виконання цього рішення суду, перерахунок пенсії за яким ще не відбувся.
Крім того, із наявних у матеріалах справи розрахунків пенсії за вислугу років не вбачається, що пенсія позивачу обмежена максимальним розміром. Із названих розрахунків установлено, що підсумок пенсії позивача з урахуванням надбавок не перевищує десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
За таких обставин, позовні вимоги у названій частині задоволенню не підлягають.
Щодо позовної вимоги в частині зобов`язання відповідача виплачувати пенсію, суд зазначає таке.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач у відповідь на заяву позивача про перерахунок пенсії вказав на відсутність правових підстав для такого перерахунку. Із урахуванням викладеного, спір щодо здійснення подальших виплат перерахованої пенсії та щодо порядку здійснення такої виплати у цій справі відсутній.
У той же час, відповідачем не приймалось рішення щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.
Оскільки судовому захисту підлягають лише порушені права чи інтереси особи, а не ті, що будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.
Із метою ефективного захисту прав позивача, суд уважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити з 01.01.2018 ОСОБА_1 пенсію з розрахунку 90% грошового забезпечення, зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.08.2022 № ВСЗ/1511, з урахуванням раніше виплачених сум.
Із урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. 
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, тож керуючись статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги результат вирішення спору щодо часткового задоволення позовних вимог, суд присуджує позивачу 1211,20 грн понесених витрат з оплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 251, 255, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, викладене у листі від 26.06.2024 № 2600-0202-8/126824 щодо зменшення ОСОБА_1 з 01.01.2018 відсоткового значення розміру пенсії з 90% до 70% сум грошового забезпечення.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити з 01.01.2018 ОСОБА_1 пенсію з розрахунку 90% грошового забезпечення, зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.08.2022 № ВСЗ/1511, з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ: 42098368; місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.