КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Апеляційне провадження 
№22-ц/824/2857/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2026року  місто Київ
справа № 369/14157/24

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.
суддів: Таргоній Д.О., Голуб С.А.
за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кван Кепітал» на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 вересня 2025 року про залишення заяви без розгляду, постановлену під головуванням судді Фінагеєвої І.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кван Кепітал» про стягнення пені за прострочення виконання робіт,-

В С Т А Н О В И В:
У серпні 2024року позивач ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила стягнути з ТОВ «Кван Кепітал» на її користь 1108428,75 грн. пені.
Рішенням Святошинського районного суду Київської області від 09 червня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
17 червня 2025 року представник відповідача через систему «Електронний суд» подала до суду першої інстанції заяву, в якій просила визнати причину пропуску строку поважною та поновити процесуальний строк на подання доказів понесення витрат на правову допомогу та заяви на ухвалення додаткового рішення, ухвалити додаткове рішення у справі №369/14157/24 та стягнути з ОСОБА_1 користь ТОВ «Кван Кепітал» 33252,86 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 
Заяву обгрунтовувала тим, що рішенням Києво-Святошинського суду Київської області від 09 червня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Вказувала, що при розгляді справи Адвокатське бюро «СУЧКОВА ТА ПАРТНЕРИ» надавало ТОВ «Кван Кепітал» правову допомогу на підставі договору №02/01 про надання правової допомоги від 02 січня 2024 року. Відзив на позовну заву містив попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, що складались з витрат на професійну правничу/правову допомогу на суму: 45000,00 грн., а саме гонорар АБ «СУЧКОВА ТА ПАРТНЕРИ».
Зазначала, що відповідач у порядку ч.8 ст.141 ЦПК України в відзиві та промові для дебатів зробив письмову заяву, що докази, щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має намір сплатити у зв`язку з розглядом справи будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, аналогічна заява здійснена під час дебатів.
Посилалася на те, що за умовами додаткової угоди №04/10 до договору №02/01 про надання правової допомоги від 04 жовтня 2024 року, укладеної між АБ «СУЧКОВА ТА ПАРТНЕРИ» та ТОВ «Кван Кепітал» клієнт доручає, а Адвокатське бюро бере на себе зобов`язання, щодо надання правової допомоги, а саме судового супроводу під час розгляду Києво-Святошинським судом Київської області справи №369/14157/24. Вартість послуг за надання правової правничої допомоги вказаної в п.1.2. додаткової угоди становить 3% від остаточної ціни позову.
Вказувала, що 17 червня 2025 року між АБ «СУЧКОВА ТА ПАРТНЕРИ» та ТОВ «Кван Кепітал» складено акт приймання-передачі виконаних робіт до Договору про надання правової допомоги №02/01 від 02 січня 2024 року від 17 червня 2025 року. Всього Бюро надано, а Клієнтом прийнято правову допомогу на суму: 33252,86 гривень.
Зазначала, що рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області ухвалено 09 червня 2025 року. Сторони не були на проголошенні вступної та резолютивної частини, яку було надіслано в підсистему електронний суд 11 червня 2025 року. Останнім днем подачі заяви був 16 червня 2025 року. Проте з 13 червня 2025 року по 16 червня 2025 року адвокат Сучкова Т.Є. перебувала у відрядженні в м. Львові. 
Посилалася на те, що строк на подання заяви на ухвалення додаткового рішення пропущено на 1 день з поважних причин, що лежали поза волею представника ТОВ «Кван Кепітал».
25 червня 2025 року на адресу суду першої інстанції від представника позивача надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких останній просив суд у задоволенні заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача витрат на професійну правову допомогу відмовити, у зв'язку із пропуском процесуального строку на подання такої заяви.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 вересня 2025 року у задоволенні заяви представника відповідача ТОВ «Кван Кепітал» - адвоката Сучкової Т.Є. у частині поновлення процесуального строку на подання доказів понесення витрат на правову допомогу у цивільній справі №369/14157/24 відмовлено.
Заяву представника відповідача ТОВ «Кван Кепітал» - адвоката Сучкової Т.Є. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №369/14157/24 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Кван Кепітал» про захист прав споживачів залишено без розгляду.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, відповідач ТОВ «Кван Кепітал»подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою заяву задовольнити.
В обґрунтування вимог посилався на те, що судом першої інстанції не враховано, що адвокат Сучкова Т.Є. прибула в усі судові засідання по справі, на всіх етапах розгляду з додержанням вимог ЦПК надавала правову допомогу та сприяла швидкому розгляду, в тому числі сприяла тому щоб бути своєчасно обізнаною з рішеннями суду по справі, ухваленими без участі сторін. 
Вказувала, що адвокат Сучкова Т.Є. подавала через підсистему Електронний суд клопотання про вступ у справу в якості представника та клопотання про підключення її в якості представника до справи в підсистемі Електронний суд, що підтверджується клопотаннями від 17 січня 2025 року та 27 лютого 2025 року, і 3 рази просила усно помічників судді підключити її до справи в якості представника в підсистемі Електронний суд, щоб вона могла своєчасно отримувати рішення по справі щодо свого клієнта в системі Електронний суд, а не коли надішлють представники ТОВ «Кван Кепітал». 
Зазначала, що станом на 24 вересня 2025 року адвоката Сучкову так і не підключили до даної справи в якості представника/не надали доступ до справи в Електронному суді.
Посилалася на те, що 09 червня 2025 року суд пішов в нарадчу кімнату, сторони не були присутні під час проголошення. Згідно Єдиного реєстру судових рішень, забезпечено надання загального доступу до рішення: 12 червня 2025 року. 
Вказувала, що про зміст судового рішення (вступна та резулятивна) адвокат Сучкова Т.Є. дізналась від свого клієнта ТОВ «Кван Кепітал» будучи у Львові 13 червня 2025 року ввечорі. Тобто, адвокатом Сучковою Т.Є. вживались заходи, щоб своєчасно отримувати інформацію з приводу ухвалених судових рішень, виконувались всі вимоги закону, та відбувалось сприяння швидкому розгляду та належному наданні правової допомоги своєму клієнту. 
Зазначала, що виконання вимог статті 141 ЦПК України в 6 денний строк, є поважними та були поза волею адвоката Сучкової Т.Є
Посилалася на те, що надання правової допомоги іншому клієнту АБ «СУЧКОВА ТА ПАРТНЕРИ» у м. Львові на Львівській митниці є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для представника відповідача чи відповідача подати до суду певний процесуальний документ у встановлений законом строк. Ці обставини, не залежали від волі адвоката Сучкової Т.Є.
Судове засідання проводилося в режимі відеоконференції.
У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Відповідач у судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника відповідача ТОВ «Кван Кепітал» - адвоката Сучкової Т.Є. надійшла заява, в якій остання просила розглядати справу у її відсутність та відсутність ТОВ «Кван Кепітал».
Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.
Відмовляючи ТОВ «Кван Кепітал» у поновленні строку на подання доказів понесення витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що наказ №12/06 виданий 12 червня 2025 року керуючим АБ «СУЧКОВА ТА ПАРТНЕРИ» Сучковою Т.Є. не є належним доказом, який би підтверджував поважність пропуску такого строку, оскільки останній складений самим представником відповідача, а по суті наказ про відрядження є лише рішенням про направлення працівника у відрядження. Водночас доказів, які б підтверджували саме перебування представника відповідача у відрядженні (квитки, акти виконаних робіт, докази перебування в готелі, звіт про витрати під час відрядження тощо) суду надано не було, а відтак і поважність пропуску процесуального строку на подання доказів представником відповідача доведено не було. 
Судом першої інстанції зазначено, що оскільки клопотання представника відповідача про поновлення процесуального строку на подання доказів понесених витрат з надання правничої допомоги задоволенню не підлягає, а тому заяву представника відповідача ТОВ «Кван Кепітал» - адвоката Сучкової Т.Є.про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 369/14157/24 слід залишити без розгляду.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Статтею 264 ЦПК України визначені питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення, в тому числі - як розподілити між сторонами судові витрати (пункт 6 частина 1 цієї статті).
Відповідно до положень статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
За правилом ч.2 ст.141 ЦПК Україниінші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно зі статтею 59 Конституції Україникожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У статті 134 ЦПК Українипередбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зокрема, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу. Що стосується часу, витраченого фахівцем у галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.
Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2018 року у справі №569/17904/17, від 13 грудня 2018 року у справі №816/2096/17.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК Українирозмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З аналізу наведених норм процесуального закону вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, що, однак, не зумовлює висновку про їх обов`язкову наявність у кожній справі та обов`язку суду в будь-якому випадку задовольнити заяву про їх відшкодування.
У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі №520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.
У постанові від 25 липня 2023 року у справі №340/4492/22 Об`єднана палата Верховний Суд вказала, що, за загальним правилом, усі докази понесених судових витрат мають бути надані сторонами до закінчення розгляду справи. Однак, у випадку, якщо сторона з певних причин не може надати такі документи, ця сторона повинна зробити відповідну заяву до закінчення розгляду справи і надати відповідні докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами). Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового судового рішення в цій частині. Зазначення ж у прохальній частині касаційної скарги узагальненої вимоги про стягнення судових витрат за результатами касаційного розгляду не може розцінюватися як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу прохальної частини без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення.
Верховний Суд у постанові від 29 травня 2024 року у справі №676/2951/21, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасне подання доказів понесення додаткових витрат на професійну правничу допомогу, зробив такі висновки щодо застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах:
право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, керуючись положеннями статей 124, 129 ГПК України (аналогічні положення закріплені й у статтях 134, 141 ЦПК України), кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв'язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (пункт 1.20 постанови Верховного Суду від 19 липня 2021 року у справі №910/16803/19);
процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (пункт 3.6 постанови Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі № 921/221/21, пункт 20 постанови від 31 травня 2022 у справі № 917/304/21);
правила подання до закінчення судових дебатів у справі доказів на підтвердження понесених сторонами судових витрат встановлюються у випадку, коли справа слухається у відкритому судовому засіданні. В іншому випадку, коли справа призначається до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін для вирішення судом питання розподілу судових витрат у справі достатнім буде зазначити про ці докази у прохальній частині позовної заяви або ж надати їх протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови попередження про це до прийняття рішення по суті (постанова Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 620/2936/20).
Статтею 126 ЦПК України встановлено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Частинами 1, 5-8 ст. 127 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.
Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.
Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.
Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.
Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб'єктивні, а об'єктивні та непереборні причини їх пропуску.
Поважні причини - це ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, що виникли об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.
При вирішенні питання про поновлення строків, суд враховує процесуальну поведінку особи, обізнаність особи про розгляд справи у суді, поважність причин, якими обґрунтовується пропущення встановленого законом строку, та їх доведеність, тривалість пропущеного строку, сутність доводів та інші обставини, які мають істотне значення.
Норми ЦПК Українине містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі №439/1493/15-ц та від 18 листопада 2020 року у справі №466/948/19.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 червня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Кван Кепітал» про стягнення пені за прострочення виконання робітвідмовлено.
17 червня 2025 року представник відповідача ТОВ «Кван Кепітал» - адвокат Сучкова Т.Є. звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила визнати причину пропуску строку поважною та поновити процесуальний строк на подання доказів понесення витрат на правову допомогу та заяви на ухвалення додаткового рішення, ухвалити додаткове рішення у справі №369/14157/24 та стягнути з ОСОБА_1  користь ТОВ «Кван Кепітал»  33252,86 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 
На обґрунтування поважності пропуску строку на подачу доказів понесення витрат на правову допомогувказувала на те, щорішення Києво-Святошинського районного суду Київської області ухвалено 09 червня 2025 року. Сторони не були на проголошенні вступної та резолютивної частини, яку було надіслано в підсистему електронний суд 11 червня 2025 року. Останнім днем подачі заяви був 16 червня 2025 року, проте з 13 червня 2025 року по 16 червня 2025 року адвокат Сучкова Т.Є. перебувала у відрядженні в м. Львові. Просила врахувати, що строк був пропущений на 1 день з поважних причин.
Як вбачається з звукозапису та протоколу судового засідання Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 червня 2025 року, суд перейшов до стадії ухвалення рішення.
При цьому, судом не зазначено день та час проголошення рішення суду.
17 червня 2025 року представник відповідача ТОВ «Кван Кепітал» - адвокат Сучкова Т.Є. звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій виклала обгрунтування поважності причин пропуску строку на подання доказів понесення витрат на правову допомогу та заяви на ухвалення додаткового рішеннята надала докази на підтвердження поважності пропуску такого строку.
Так, вступну та резолютивну частину рішення було надіслано ТОВ «Кван Кепітал» 11 червня 2025 року, що підтверджується карткою руху документу.
Тобто фактично 11 червня 2025 року сторона відповідача дізналася про наслідки розгляду справи та відповідно про наявність підстав для відшкодування витрат на правову допомогу.
З наказу №12/06 виданого 12 червня 2025 року керуючим АБ «СУЧКОВА ТА ПАРТНЕРИ» Сучковою Т.Є.вбачається, що з 13 червня 2025 року по 16 червня 2025 року Сучкова Т.Є. перебувала у відрядженні в місті Львові.
Заява про ухвалення додаткового рішення була подана  Сучковою Т.Є.  до суду першої інстанції 17 червня 2025 року, тобто з пропуском на 1 день з поважних причин.
Практика ЄСПЛ передбачає, що встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №1227/8971/2012).
А відтак, суд першої інстанції вказаних обставин не врахував, внаслідок чого, відмовляючи представнику відповідача ТОВ «Кван Кепітал» - адвокату Сучковій Т.Є.узадоволенні заяви про поновлення процесуального строку на подання доказів понесення витрат на правову допомогу у цивільній справі №369/14157/24 та залишаючи заяву про ухвалення додаткового рішення без розгляду допустив порушенням норм процесуального права.
Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кван Кепітал» - задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 вересня 2025 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 січня 2026 року.

Головуючий:

Судді: