Головуючий І інстанції: Бідонько А.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 р. 	Справа № 520/16141/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2025, по справі № 520/16141/24
за позовом ОСОБА_1 
до  ІНФОРМАЦІЯ_1   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у не здійсненні ОСОБА_1 нарахування та виплати в належному розмірі грошового забезпечення (основних та додаткових видів), в період з 29.01.2020 по 12.05.2023;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 перерахувати ОСОБА_1 грошове забезпечення (щомісячні основні види, додаткові та одноразові додаткові виплати - грошову допомогу на оздоровлення) за 2020, 2021, 2022, 2023, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру встановленого в поточному році прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2020, 1 січня 2021, 1 січня 2022 та 1 січня 2023 на відповідний тарифний коефіцієнт (згідно додатків до постанови КМУ № 704) відповідно, та доплату різницю, з врахуванням вже виплачених сум за період з 29.01.2020 по 12.05.2023;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 перерахувати ОСОБА_1 компенсацію за 30 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2021 з врахуванням вже виплачених сум; 
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 перерахувати ОСОБА_1 компенсацію за 45 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 з врахуванням вже виплачених сум; 
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 перерахувати ОСОБА_1 компенсацію за 15 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 з врахуванням вже виплачених сум; 
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 перерахувати ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні з врахуванням вже виплачених сум; 
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 перерахувати ОСОБА_1 грошову компенсацію за не використані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2020 з врахуванням вже виплачених сум;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 перерахувати ОСОБА_1 грошову компенсацію за не використані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021 з врахуванням вже виплачених сум;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 перерахувати ОСОБА_1 грошову компенсацію за не використані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 з врахуванням вже виплачених сум; 
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 перерахувати ОСОБА_1 грошову компенсацію за не використані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023 з врахуванням вже виплачених сум.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2024 позов задоволено.
Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 з 29.01.2020 по 12.05.2023 щомісячного грошового забезпечення (основних та додаткових видів), грошової допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 по 12.05.2023 щомісячного грошового забезпечення (основних та додаткових видів), грошової допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної, додаткової відпустки, як учаснику бойових дій та одноразової грошової допомоги в разі звільнення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням, з урахуванням раніше виплачених сум.
В подальшому, до суду першої інстанції надійшла заява позивача про зміну порядку та способу виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2024, в якій останній просить змінити спосіб та порядок виконання рішення по справі шляхом стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 заборгованості по грошовому забезпеченню за період з 29.01.2020 по 12.05.2023, яка складає 337943,91 грн.
В обґрунтування заяви зазначено, що виконання рішення можливе за умови зміни порядку та способу виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2024 у справі № 520/16141/24 в порядку стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 суми нарахованих коштів.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2025 заяву про зміну способу і порядку виконання рішення суду залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану ухвалу та прийняти постанову, якою заяву про зміну способу і порядку виконання рішення суду задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилався на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення заяви судом першої інстанції. Зазначав, що невиконання відповідачем судового рішення через відсутність фінансування свідчить про неможливість його виконання в первісний спосіб, з огляду на що суд повинен був змінити спосіб виконання. Крім того, апелянт зазначив, що з огляду на положення ч. 3 ст. 378 КАС України, якими встановлено, що невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат, заява представника позивача про зміну способу виконання судового рішення підлягає задоволенню, а ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2025 скасуванню.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що змінивши спосіб виконання рішення із зобов`язання нарахувати та виплати певні суми на їх стягнення, буде змінено постанову по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Порядок та підстави для зміни способу, порядку та встановлення строку виконання судового рішення закріплені статтею 378 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Частиною 3 ст. 378 КАС України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Виключною правовою підставою для прийняття судом рішення про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення є наявність обставин, які унеможливлюють або ускладнюють його виконання у спосіб чи порядок, які первинно визначені в рішенні суду.
При цьому, під зміною способу і порядку виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання в раніше встановлений порядок і спосіб.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 30.01.2018 у справі № 281/1820/14-а, від 16.05.2018 у справі № 556/2609/14-а, які суд, з урахуванням ч. 5 ст. 242 КАС України враховує при вирішенні спірних правовідносин.
У ході судового розгляду встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2024 були складені довідки-розрахунки, суми яких включені у щомісячні основні заявки-розрахунки на фінансування для виплати грошової забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання судових рішень та видатків за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» за напрямом грошового забезпечення до Центрального фінансово-економічного управління ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Листом від 19.05.2025 №833/ВФЗ ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив, що фінансування забезпечуючим фінансовим органом заходів за напрямком КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» на виконання судового рішення не проведено. Виплати будуть проведені за умови відкриття асигнувань та фінансування заявки. 
Отже, неможливість виконання у повному обсязі рішення суду відповідач обґрунтовує відсутністю коштів на забезпечення виконання судових рішень.
Водночас, наведені обставини не вказують на те, що неможливість виконання судового рішення у даній справі обумовлена саме обраним судом способом захисту, з огляду на що зміна способу і порядку виконання судового рішення не призведе до його фактичного виконання, оскільки така процесуальна дія не може вплинути на фінансування державою витрат по виплаті заборгованості.
Колегія суддів звертає увагу на те, що поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Порядок виконання судового рішення означає визначену у рішенні суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним/приватним виконавцем, спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі об`єктивної (безумовної) неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений судом.
Так, у постанові від 24.12.2014 у справі №21-506а14 Верховний Суд України дійшов висновку, що зміну способу і порядку виконання судового рішення слід розуміти як застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення раніше визначеними способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.
Подібного підходу дотримується і Верховний Суд, зокрема у постановах від 07.03.2018 у справі №456/953/15-а, від 16.07.2020 у справі №130/2176/17, від 11.11.2020 у справі №817/628/15 та від 17.02.2021 у справі №295/16238/14-а.
Окрім того, Верховним Судом у постанові від 10.07.2018 у справі № 490/9519/16-а сформульовано наступний правовий висновок: «Змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов`язання виплатити зазначені соціальні виплати на стягнення суми цих виплат, буде змінено постанову по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті». Подібний висновок також було зроблено Верховним Судом у постанові від 30.07.2019 у справі №281/1618/14-а.
Отже, оскільки у справі, що розглядається, встановлено, що способом відновлення порушеного права позивача судом обрано зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а стягнення відповідної суми коштів, розрахованої ІНФОРМАЦІЯ_2 , не було предметом позовних вимог та способом відновлення порушених прав, колегія суддів доходить висновку про неможливість зміни способу та порядку виконання рішення суду у спосіб, визначений заявником, що фактично змінює зміст резолютивної частини судового рішення у даній справі.
З огляду на викладене, враховуючи, що фактично єдиною причиною, яка ускладнює виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2024 у справі №520/16141/24, є неналежне фінансування державою витрат по виплаті заборгованості, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для зміни способу і порядку виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2024.
З огляду на наведене правове регулювання та встановлені обставини, колегія суддів доходить висновку, що заява ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення не обґрунтована та не підлягає задоволенню.
Посилання апелянта на ч. 3 ст. 378 КАС України колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 378 КАС України невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Разом з тим, спірні правовідносини виникли з приводу нарахування та виплати позивачу щомісячного грошового забезпечення, у тому числі, грошової допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, а отже даний спір не стосується обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг, з огляду на що положення ч. 3 ст. 378 КАС не регулюються питання зміни порядку виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2024 по справі № 520/16141/24.
Таким чином, доводи апеляційної скарги стосовно суті спірного питання щодо наявності підстав для зміни порядку та способу виконання судового рішення спростовуються наведеним вище.
На підставі викладеного колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2025 по справі № 520/16141/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов   З.Г. Подобайло