ПОСТАНОВА 
іменем України

02 лютого 2026 року        м. Кропивницький

справа № 389/1481/18
провадження № 22-ц/4809/147/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач),  Єгорової С.М., Карпенка О.Л., 
за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи: 
позивач -  Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», 
відповідач-  ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а інтересах якої діє адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівна, на заочне рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 03 жовтня 2018 року у складі судді Тьора Є.М.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі по тексту – ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовної заяви посилалося на те, що 26 грудня 2005 року відповідач уклав з Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» договір кредиту №420/2495-05. 09 березня 2010 року прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування банку на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Відповідно до умов договору кредиту відповідачка отримала кредит у сумі 25000,00 доларів США на умовах, визначених договором. В порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання належним чином не виконував. Враховуючи викладене станом на 24 січня 2018 року відповідач має заборгованість у розмірі 42065,63 доларів США з яких: 22484,00 доларів США - сума заборгованості за кредитом; 19581,63 доларів США - сума заборгованості за відсотками. ПАТ «Укрсоцбанк» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, проте відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконав, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав банку. Посилаючись на зазначені обставини просило суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору та судові витрати.
Заочним рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 03 жовтня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №420/2495-05 від 26 грудня 2005 року у сумі 42065,63 доларів США (що еквівалентно 1214216,00 грн за курсом НБУ станом на 24 січня 2018 року). Вирішено питання судових витрат.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням  ОСОБА_1 , а інтересах якої діє адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівна, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Акціонерне товариство «Сенс Банк», яке є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк», направило до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просило заочне рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 03 жовтня 2018 рокузалишити без змін, а апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , а інтересах якої діє адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівна, без задоволення. Вважало, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.
Сторони у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, своїх представників не направили. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Колегія суддів постановила ухвалу про розгляд справи у відсутності сторін на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції – скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
Як убачається з письмових доказів по справі 05 червня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначено адресою місця реєстрації відповідача – с. Дмитрівка Знам`янського району Кіровоградської області(т.1 а.с.2-4).
Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської областібуло направлені запити щодо реєстрації місця проживання відповідача (т.1 а.с.39,46).
Згідно з відповіддю Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області ОСОБА_1 не зареєстрована та не проживає на території сільської ради (т.1 а.с.41).
Відповідно до листа завідувача Знам`янського РС управління ДМС України в Кіровоградській області ОСОБА_1 08.07.2011 вибула до м. Олександрія (т.1 а.с.45).
Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 23 червня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 17 липня 2018 року (т.1 а.с.42).
Поштовий конверт, адресований ОСОБА_1 з копією ухвали та копією позовної заяви повернувся до місцевого суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (т.1 а.с.47).
Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 17 липня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 03 жовтня 2018 року(т.1 а.с.54).
ОСОБА_1 не була належним чином сповіщена про розгляд справи 03 жовтня 2018 року, оскільки конверт із судовою повісткою повернувся до суду із зазначенням причин повернення «за закінченням терміну зберігання» (т.1 а.с.60).
20 липня 2018 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської областібуло повторно направлено запит щодо реєстрації місця проживання відповідача (т.1 а.с.55).
Згідно з відповіддю Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (т.1 а.с.62).
Як убачається з довідки Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 03 жовтня 2018 року сторони у судове засідання не з`явились та 03 жовтня 2018 року ухвалено заочне рішення у справі (т.1 а.с.68, 69-72). 
Поштовий конверт адресований ОСОБА_1 з копією заочного рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 03 жовтня 2018 року повернувся до місцевого суду (т.1 а.с.74).
Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Приписи ЦПК як на момент ухвалення заочного рішення, так і на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Повернення повістки про виклик до суду не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №752/11896/17.
Гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами є однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства (п.3) ч.3 ст.2 ЦПК України).
Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом (ч.1 ст.8 ЦПК України).
Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (ч.2 ст.211 ЦПК України).
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Колегія суддів також зазначає, що судові процедури повинні бути справедливими та особа не може бути безпідставно позбавлена права доступу до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на справедливий суд.
У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене п.1 ст.6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 не була належним чином сповіщена про розгляд справи, оскільки усі конверти, які надсилались судом на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача ( АДРЕСА_1 ) поверталися до суду із зазначенням причин повернення «за закінченням терміну зберігання» (т.1 а.с.47, 60).
Суд першої інстанції, зазначивши про заочний розгляд справи без участі відповідача, яка, як встановлено апеляційним судом, не була повідомлена про час та місце розгляду справи 03 жовтня 2018 року, не звернув уваги на те, що конституційне право на участь у судовому розгляді, бути належним чином повідомленим про дату судового розгляду не може бути формальним та це є порушенням зазначених вимог законодавства та підставою для безумовного скасування судового рішення, з ухваленням власного рішення.
За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення на підставі положень п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України, відповідно до якого порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 26 грудня 2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (який 09 березня 2010 року змінив тип акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та змінив найменування банку на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №420/2495-05, за умовами якого відповідачу було надано кредит готівкою у розмірі 25000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,5% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25 червня 2007 року. Погашення за кредитом повинно здійснюватися згідно з графіком погашення кредиту, викладеним у п.1.2.1 кредитного договору. Згідно з п. 2.4. нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360), щомісячно, передостаннього числа місяця, при розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту (т.1 а.с.5-6).
08 листопада 2006 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до вказаного договору кредиту, згідно з якою сторони встановили, що сплата позичальником кредиту і процентів кредитору здійснюється у валюті кредиту щомісяця, 16:00 в день (на дату), на яку припадає погашення кредиту та процентів на рахунок № НОМЕР_1 в Кіровоградській обласній філії АКБ «Укрсоцбанк» (п.2.4.1.), інші умови договору залишено без змін (т.1 а.с.7).
18 травня 2018 року банком було направлено лист відповідачу із вимогою про усунення порушень щодо виплати кредитної заборгованості, яка залишилася без задоволення (т.1 а.с.12-13).
Згідно з наданим позивачем розрахунком у  ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 24 січня 2018 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 42065,63 доларів США, з яких 22484,00 доларів США - сума заборгованості за кредитом; 19581,63 доларів США - сума заборгованості за відсотками (т.1 а.с.15).
Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ПАТ «Укрсоцбанк» виконав свої зобов`язання за кредитним договором, проте відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість у сумі 42065,63 доларів США.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.1050 ЦК України у разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
В порушення зазначених норм відповідач кредит у встановлений договором строк не повернув та проценти не сплатив.
Згідно зі ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Тобто, в силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (чинного на момент ухвалення судом рішення) операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст.5 цього Декрету.
Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» на час укладення кредитного договору мав банківську ліцензію НБУ від 29 грудня 2001 року №5 та Дозвіл від 27 вересня 1991 року №5-1, Додаток до Дозволу від 29 грудня 2001 року №5-1 на право проведення операцій з валютними цінностями, Генеральну ліцензію НБУ від 05 жовтня 2011 року №5 на право здійснювати валютні операції.
Отже, банк на час укладення кредитного договору 26 грудня 2005 року мав законні підстави для кредитування в іноземній валюті.
Суд має право ухвалити рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики.
З матеріалів справи убачається, що відповідачем у заяві про перегляд заочного рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 03 жовтня 2018 року було заявлено про сплив строку позовної давності. Аналогічне клопотання зазначено і в апеляційній скарзі.
Згідно з пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.
Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.
Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.
Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції. Зазначений правовий висновок містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року по справі №200/11343/14-ц.
Тому, враховуючи відсутність належного повідомлення про час та місце розгляду справи до ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає за можливе розглянути дане питання судом апеляційної інстанції.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 264 ЦК перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. З тлумачення цієї норми слідує, що вона пов`язує переривання позовної давності з будь-якими активними діями зобов`язаного суб`єкта (боржника), що свідчать про визнання боргу.
Як убачається з наданого позивачем розрахунку ОСОБА_1 частково виконувалися зобов`язання за кредитним договором від 26 грудня 2005 року, зокрема, останній платіж на погашення відсотків у розмірі 1 долар США 16 центів позичальником був здійснений 10 серпня 2017 року. Будь-яких доказів на спростування тієї обставини, що даний платіж був здійсненний не відповідачем, а іншими третіми особами, матеріали справи не містять та стороною відповідача не доведено (т.1 а.с.14).
Зазначене вище вказує на те, що строк позовної давності був перерваний у зв`язку із здійсненням відповідачем вказаного платежу, а тому апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо застосування строків позовної давності.
Приймаючи до уваги ту обставину, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, прийняті ним відповідно до кредитного договору, чим порушив вимоги ст.ст.526, 1049 ЦК України, та аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором від 26 грудня 2005 року №420/2495-05 знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, є доведеними та такими, що підлягають задоволенню, тому з відповідача на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк», який є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк», підлягає стягненню заборгованість у розмірі 42065,63 доларів США, що еквівалентна 1800884 грн 30 коп за курсом НБУ станом на 02 лютого 2026 року, який становить 42,8113 грн за один долар США, та яка складається із суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 22484,00 доларів США та суми заборгованості за відсотками у розмірі 19581,63 доларів США.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права щодо належного сповіщення сторони у зв`язку з чим, відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України є підстави для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовної заяви ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк».
Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені судові витрати, які було сплачено за подання позовної заяви, у розмірі 16498,96 грн.
Частиною п`ятою статті 268 ЦПК України передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а інтересах якої діє адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівна, задовольнити частково.
Заочне рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 03 жовтня 2018 рокускасувати та ухвалити нове.
Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (ЄДРПОУ 23494714 вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ) заборгованість за кредитним договором від 26 грудня 2005 року №420/2495-05 у розмірі 42065 (сорок дві тисячі шістдесят п`ять) доларів США 63 центи та судовий збір у сумі 16498 (шістнадцять тисяч чотириста дев`яносто вісім) грн 96 коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя  О.І. Чельник

Судді   C.М. Єгорова

О.Л. Карпенко