РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/3502/25	

Господарський суд Харківської області у складі судді Ольшанченка В.І.
за участю секретаря судового засідання Красовського В.С.
та представників:
позивача - Жукова А.О.,
відповідача - Панасюка І.В.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом 	Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке науково-виробниче об`єднання "Імпульс" (89440, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, с. Великі Лази, “Новий” мікрорайон, вул. Східна (пн), 4В) 	
до 	Науково-виробничого підприємства Хартрон-Енерго ЛТД (Товариства з обмеженою відповідальністю) (61070, м. Харків, вул. Академіка Проскури, 1) 	
про 	стягнення 753343,51 грн, 	

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Сєвєродонецьке науково-виробниче об`єднання "Імпульс" (позивач) через підсистему "Електронний суд" надало Господарському суду Харківської області позовну заяву №29-09/2025 (вх.№3502/25 від 29.09.2025) до Науково-виробничого підприємства Хартрон-Енерго ЛТД (Товариства з обмеженою відповідальністю) (відповідач), в якій просить суд стягнути з Науково-виробничого підприємства Хартрон-Енерго ЛТД (Товариства з обмеженою відповідальністю) на користь Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке науково-виробниче об`єднання "Імпульс" грошові кошти в загальному розмірі 753343,51 грн, з яких основний розмір заборгованості в розмірі 658389,28 грн, інфляційні нарахування на суму простроченого боргу в розмірі 75972,87 грн, 3% річних в розмірі 18981,36 грн та судові витрати покласти на відповідача.
Свої позовні вимоги обґрунтовує невиконання відповідачем зобов`язань за договором поставки функціональних блоків уніфікованого комплексу технічних засобів (УКТЗ) від 08.11.2021 №19/21-Е щодо поставки товару.
Ухвалою від 06.10.2025 суд залишив позовну заяву без руху та надав позивачу 5-ти денний строк з дня вручення йому ухвали на усунення недоліків позовної заяви.
12.10.2025 позивач надав через підсистему "Електронний суд" заяву на виконання вимог ухвали Господарського суду Харківської області від 06.10.2025 по справі №922/3502/25.
Ухвалою від 20.10.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче провадження на 10 листопада 2025 року о 14:00 год, у яке викликав учасників справи.
03.11.2025 відповідач надав через підсистему "Електронний суд" відзив на позовну заяву, в якому не визнає позовні вимоги про стягнення у загальному розмірі 753343,51 грн попередньої оплати, 3% річних та інфляційних втрат та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.
Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що на виконання умов цього договору позивач 05.01.2022 перерахував НВП Хартрон-Енергo ЛТД (ТОВ) аванс у сумі 658389,28 грн відповідно до п. 4.2 а) договору. Водночас перерахування авансу було здійснено з порушенням строків, передбачених зазначеним пунктом договору. Зокрема, позивач сплатив грошові кошти лише 05.01.2022, а не протягом 10 банківських днів з дня підписання договору від 08.11.2021, що свідчить про прострочення виконання зобов`язання приблизно на півтора місяця. Крім того, позивач здійснив оплату авансу в розмірі 30% - 658389,28 грн від загальної суми договору, а не в розмірі 50% - 1097315,46 грн, як це передбачено п. 4.2 а) договору. Таким чином, позивач не перерахував відповідачу аванс у повному обсязі. Також, відповідач посилається на п. 10.1 договору поставки №19/21-Е від 08.11.2021 згідно якого договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 30.07.2022. Тому строк його дії закінчився, у зв`язку з чим він є таким, що втратив чинність.
06.11.2025 позивач надав пояснення (уточнення) щодо предмету заявлених позовних вимог.
Протокольною ухвалою від 10.11.2025 суд приєднав пояснення позивача (уточнення) щодо предмету заявлених позовних вимог до матеріалів справи, прийняв до розгляду відзив на позовну заяву та відклав підготовче засідання на 24.11.2025 о 12:30 год.
19.11.2025 позивач надав через підсистему "Електронний суд" уточнення змісту позовних вимог, в яких просив суд поновити позивачу строк надання уточнень по справі №922/3502/25 та прийняти уточнення позовних вимог про стягнення 658389,28 грн - безпідставно набутого майна, яке підлягає стягненню на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України; 75972,87 грн - інфляційних нарахувань на суму простроченого грошового зобов`язання за період з 07.10.2024 по 22.09.2025; 18981,36 грн - 3% річних, нарахованих за період з 07.10.2024 по 22.09.2025.
Також 19.11.2025 позивач надав через підсистему "Електронний суд" заяву про поновлення строку на надання відповіді на відзив на позовну заяву та відповідь на відзив на позовну заяву, в якому відхиляє заперечення відповідача.
23.11.2025 відповідач надав через підсистему "Електронний суд" заперечення на відповідь на відзив, в яких не погоджується з позицією позивача.
Протокольною ухвалою від 24.11.2025 суд поновив позивачу строк на подання уточнень змісту позовних вимог та відповіді на відзив на позовну заяву, прийняв їх до розгляду, прийняв до розгляду заперечення на відповідь на відзив та відклав підготовче засідання на 08.12.2025 о 12:30 год.
Протокольною ухвалою від 08.12.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 22.12.2025 о 12:30 год.
У судовому засіданні 22.12.2025 оголошувалася перерва до 14.01.2026 о 14:00 год та 14.01.2026 до 21.01.2026 о 12:30 год.
У судовому засіданні 21.01.2026 представник позивача підтримав позовні вимоги, а представник відповідача заперечував проти позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.
08.11.2021 між Приватним акціонерним товариством "Сєвєродонецьке науково-виробниче об`єднання "Імпульс" (покупець) та Науково-виробничим підприємством Хартрон-Енерго ЛТД (Товариством з обмеженою відповідальністю) (постачальник) був укладений договір поставки функціональних блоків уніфікованого комплексу технічних засобів (УКТЗ) №19/21-Е (далі - договір), за яким постачальник зобов`язується в порядку і на умовах, визначених у договорі, виготовити та поставити функціональні блоки уніфікованого комплексу технічних засобів (УКТЗ) (далі – продукція), а покупець зобов`язується в порядку і на умовах, прийняти і оплатити продукцію.
Відповідно до п. 1.2 договору найменування, одиниці виміру і загальна кількість продукції, її номенклатура та ціни зазначені в специфікації (далі – специфікація), яка є невід`ємною частиною договору.
Пунктом 3.1 договору сторони встановили суму договору - 2194630,92 грн, у тому числі ПДВ 20% - 365771,82 грн.
Згідно з п. 4.2 договору оплата поставленої продукції проводиться в наступному порядку:
а) покупець перераховує аванс в розмірі 50% від загальної суми договору, указаної в п. 3.1 договору, що становить 1097315,46 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 182885,91 грн на протязі 10 банківських днів з дня підписання договору. У випадку затримки проведення авансового платежу покупцем згідно цього пункту, строк поставки продукції постачальником може бути відстрочено на відповідний затримці строк, без застосування до постачальника штрафних санкцій;
б) остаточний розрахунок за продукцію в розмірі 50% від загальної суми договору проводиться перед відвантаженням продукції, після отримання повідомлення від постачальника про готовність продукції до постачання.
Пунктами 5.1, 5.2 договору сторони визначили строк поставки продукції – травень 2022 р., за умови вчасної та повної сплати авансу відповідно до п. 4.2.а) цього договору. Допускається поставка партіями.
Поставка продукції здійснюється на умовах ЕХW - склад постачальника, 61070, м. Харків, вул. Академіка Проскури, 1, згідно Інкотермс 2010.
Постачальник не пізніше, ніж за два дні до дати відвантаження продукції, письмово повідомляє покупця про заплановану дату відвантаження продукції із зазначенням номенклатури та вартості продукції, що поставляється.
Пунктом 5.11 договору передбачено, що постачальник при відвантаженні продукції надає покупця наступну супровідну документацію:
- паспорт заводу-виробника (оригінал);
- декларація про відповідність на партію продукції (копія, завірена постачальником);
- накладну на продукцію в двох примірниках (оригінал);
- план якості, по якому контролюється виготовлення продукції, оформлений у відповідності з вимогами СОУ НАЕК 039:2013 та погоджений з кінцевим замовником;
- копію ТУ на продукцію, погоджені з "НАЕК "Енергоатом", ДІЯР України, згідно СОУ НАЕК 077:2015.
Згідно з пунктами 8.1 – 8.4 договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія (пандемія), карантинні заходи, війна тощо).
Сторона, що не може виконувати зобов`язання за договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 10 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону в письмовій формі. (8.2)
Виникнення обставин непереборної сили та строк їх дії підтверджується висновком Торгово-Промислової Палати України чи іншою довідкою, процесуальним документом, виданим компетентним органом. (8.3)
У разі коли строк дії обставин непереборної сили продовжується більше ніж 180 днів, кожна зі сторін у встановленому порядку має право розірвати договір. У разі попередньої оплати постачальник повертає покупцю кошти протягом трьох днів з дня розірвання договору. (8.4)
У п. 10.1 договору сторони визначили, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 30.07.2022, а в частині виконання гарантійних зобов`язань постачальника, передбачених договором. - до закінчення терміну дії гарантії.
Відповідно до специфікації на виготовлення та поставку продукції – функціональних блоків УКТЗ-Д (додаток №1 до договору), сторонами визначена загальна кількість блоків 136 шт на загальну суму 2194639,92 грн, у т.ч. ПДВ 365771,82 грн, а також термін поставки продукції – травень 2022 року.
Позивачем перерахував відповідачу попередню оплату за договором у сумі 658389,28 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції №48 від 05.01.2022.
18.02.2022 позивач (постачальник) та ДП «НАЕК «Енергоатом» (покупець) уклали договір поставки №53-129-01-22-02452 (далі – основний договір), за яким постачальник зобов`язується в порядку і на умовах, визначених у договорі, поставити обладнання для модернізації керуючих систем безпеки на першому каналі КСБ енергоблока № 6 власного виробництва (далі – продукція) для потреб ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» (далі – кінцевий споживач), а покупець зобов`язується в порядку і на умовах, визначених у договорі, прийняти і оплатити продукцію.
Згідно з п. 1.2 основного договору найменування, одиниці виміру і загальна кількість продукції, її номенклатура, ціна і строк поставки зазначені в специфікації (далі – специфікація), яка є невід`ємною частиною договору.
Відповідно до п. 3.1 основного договору сума договору становить 550116000,00 грн, у т.ч. ПДВ 20% - 91686000,00 грн.
Пунктом 10.1 основного договору сторони визначили, що договір є чинним з дати його підписання і діє до 31.12.2023, а в частині оплати за поставлену продукцію – до повного розрахунку.
Згідно зі специфікацією №1 до основного договору продукцією є обладнання для модернізації керуючих систем безпеки на першому каналі КСБ енергоблока №6 ВП ЗАЕС на загальну суму 458430000,00 грн з ПДВ, термін поставки до 30.06.2022, місце та умови поставки – DDP, згідно з термінами Інкотермс 2010 – склад Запорізьке відділення ВП «Складське господарство»: 71504, Україна, Запорізька обл, м. Енергодар.
Як зазначає у позові позивач, договір між сторонами укладався з метою постачання обладнання кінцевому замовнику - ВП "Запорізька АЕС" АТ "НАЕК "Енергоатом" (далі - замовник). Проте, у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України виконання зобов`язань за договором та основним договором було фактично унеможливлено з урахуванням визначених умов цих договорів.
01.06.2023 сторони уклали додаткову угоду №2 до основного договору, якою, у зв`язку із неможливістю виконання договірних зобов`язань внаслідок триваючої окупації рф м. Енергодар, основний договір було розірвано.
Відповідач листом від 26.06.2023 №67200/62 повідомив позивача, що постачальник не мав можливості виконати вимоги п. 5.1 договору і поставити продукцію в травні 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Позивач листом №392/01 від 05.04.2024 запропонував відповідачу направити для попереднього ознайомлення та узгодження проект супровідної документації. 
Відповідач листом №67200/23 від 25.04.2024 направив позивачу попередню редакцію супровідної документації на продукцію.
В результаті аналізу попередньої редакції супровідної документації позивачем було виявлено недоліки її оформлення, які унеможливлювали прийняття виготовленої постачальником продукції. Внаслідок чого позивач листом №542/01 від 14.05.2024 повідомив відповідача про неможливість прийняття ним продукції за відсутності належним чином оформленої товаросупровідної документації, яка підтверджує відповідність якості виготовленої продукції умовам договору, зокрема погодженого з ВП “Запорізька АЕС” АТ “НАЕК “Енергоатом” плану якості щодо виготовлення продукції.
В листі №67200/32 від 23.05.2024 відповідач зазначав про відсутність вищезазначеного погодження в зв`язку з захопленням ВП “Запорізька АЕС” АТ “НАЕК “Енергоатом” на території окупованій російськими військами і розірванням основного договору.
Позивач листом №744/01 від 25.06.2024 звернувся до філії “Відокремлений підрозділ “Централізовані закупівлі” АТ “НАЕК “ЕНЕРГОАТОМ”, в особі якої укладався основний договір, із запитом щодо підтвердження обставин на які відповідач посилався у листі №67200/32 від 23.05.2024.
Згідно листа філії “Відокремлений підрозділ “Централізовані закупівлі” АТ “НАЕК “Енергоатом” №29-5065/42-вих від 03.07.2024 та листа ВП “Запорізька АЕС” АТ “НАЕК “Енергоатом” №21-6970/07 від 02.07.2024, які надійшли до позивача у відповідь на запит, погодження плану якості є неможливим внаслідок розірвання основного договору.
Таким чином, сторонами договору було встановлено неможливість підтвердження відповідності продукції умовам договору, зокрема неможливість надання відповідачем погодженого з ВП “Запорізька АЕС” АТ “НАЕК “Енергоатом” плану якості, як обов`язкового документу визначеного договором, що в цілому унеможливлює виконання договору на майбутнє.
Враховуючи вищезазначені обставини, позивач 15.07.2024 отримав сертифікат Київської обласної (регіональної) торгово–промислової палати №3200-24-1265 від 28.06.2024 (далі – сертифікат ТПП), який засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військова агресія російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану, як наслідок через проведення воєнних (бойових) дій, неможливість виконання зобов`язань ПрАТ ’’Сєвєродонецьке науково-виробниче об`єднання ’’Імпульс” щодо прийняття функціональних блоків уніфікованого комплексу технічних засобів (УКТЗ) для потреб ВП “Запорізька АЕС” АТ “НАЕК “Енергоатом” за договором поставки №19/21-Е від 08.11.2021, укладеного з Науково-виробничим підприємством ХАРТРОН-ЕНЕРГО ЛТД (Товариство з обмеженою відповідальністю), тому як наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, згідно якого м. Енергодар на території якого знаходиться ВП “Запорізька АЕС” АТ “НАЕК “Енергоатом” з 04.03.2022 є тимчасово окупованою територією. Період дії форс-мажорних обставин - з 04.03.2022 по 28.06.2024.
18.07.2024 позивач направив на адресу відповідача повідомлення №848/01 про неможливість виконання зобов`язань внаслідок настання обставин непереборної сили, до якого додав копію сертифікату ТПП. Відповідач отримав це повідомлення 24.07.2024.
Зважаючи на неможливість виконання договору та тривалість дії форс–мажорних обставин понад 180 днів, позивачем на підставі розділу 8 договору було прийнято рішення про розірвання договору в односторонньому порядку, про що він направив відповідачу відповідне повідомлення №1033/01 від 23.09.2024 про розірвання договору з 01.10.2024.
Це повідомлення було отримано відповідачем 03.10.2024.
14.03.205 позивач направив відповідачу листа №334/01 від 13.03.2025, яким просив відповідача повернути попередню оплату в сумі 658389,28 грн.
Вказаний лист позивача відповідач отримав 24.03.2025, але жодної відповіді не надав.
14.05.2025 позивач направив на адресу відповідача претензію №583/01 від 13.05.2025 про повернення безпідставно набутого майна – попередньої оплати в розмірі 658389,28 грн.
Відповідач отримав претензію 19.05.2025, проте відповідь на претензію не дав та грошові кошти на рахунок позивача не повернув.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно із ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Частиною першою ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 607 ЦК України зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. До таких об`єктивних обставин також відносяться обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини).
Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Стаття 629 ЦК України встановлює обов`язковість договору для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Пунктом 8.1 договору до обставин непереборної сили віднесено аварію, катастрофу, стихійне лихо, епідемію (пандемію), карантині заходи, війну, тощо.
Розділом VIII договору передбачено право сторони розірвати договір в односторонньому порядку у разі коли строк дії обставин непереборної сили продовжується більше ніж 180 днів.
Верховний Суд у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 16.03.2021 у справі №910/10233/20 зазначав наступне:
“8.6. Відповідно до частин першої та третьої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
8.7. Отже, за змістом наведених норм розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Право сторони на одностороннє розірвання договору може бути передбачено законом або безпосередньо у договорі, а може залежати від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).
Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання.”
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 14-1 Закону України “Про торгово-промислові палати в Україні” Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини.
Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 02.04.2024 у справі №910/9226/23 зазначав, що:
“8.72. Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ.
Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.
8.73. Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (аналогічний висновок викладено в пункті 38 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20).
8.74. Разом з тим форс-мажорні обставини мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін. Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. Тобто мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін.”
Виконання договору стало неможливим з 04.03.2022 внаслідок військової агресії російської федерації проти України. Захоплення ВП “Запорізька АЕС” АТ “НАЕК “Енергоатом” (кінцевий замовник за основним договором) призвело до розірвання основного договору та неможливості виконання договору, що підтверджено листами позивача, відповідача та замовника, про які зазначалося позивачем вище по тексту та сертифікатом ТПП.
Факт настання та триваюча дія обставин непереборної сили сторонами договору не заперечуються.
Пунктом 8.4 договору передбачений обов`язок постачальника у разі попередньої оплати повернути покупцю кошти протягом трьох днів з дати розірвання договору.
Як зазначалося вище, позивач розірвав договір з 01.10.2024.
Частиною першою ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Таким чином, у зв`язку із розірванням позивачем договору в односторонньому порядку з підстав неможливості виконання цього договору сторонами, відпала правова підстава для правомірного користування відповідачем сумою авансу (попередньої оплати) за договором в розмірі 658389,28 грн, яка була сплачена позивачем відповідачу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України сплачений позивачем аванс за договором набув статусу безпідставно набутого майна після розірвання договору, а відтак підлягає поверненню позивачу.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідач не повернувши сплачену позивачем суму авансу (попередньої оплати) у строк, визначений договором, через що допустив порушення грошового зобов`язання перед позивачем.
Частиною другою ст. 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.09.2020 у справі №918/631/19 зазначала наступне:
“68. Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані.
При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №910/12382/17).
72. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц (провадження №14-241цс19) та №646/14523/15-ц (провадження №14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі №922/3095/18 (провадження №12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 (провадження №12-79гс19).
73. За змістом статей 509, 524, 533 - 535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі №758/1303/15-ц (провадження №14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18).
77. Слід зазначити, що стаття 625 розміщена у розділі І “Загальні положення про зобов`язання” книги п`ятої ЦК України та визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Приписи розділу І книги п`ятої ЦК України поширюють свою дію на всі види грошових зобов`язань, у тому числі як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги п`ятої ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги п`ятої цього Кодексу).
78. При цьому у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.”
У справі №915/1377/23 Верховний Суд, застосовуючи до спірних правовідносин положення статті 1212 Цивільного кодексу України , врахував також висновки Великої Палати Верховного Суду у справі у справі №910/3831/22, за якими статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно (кошти) без достатньої правової підстави (або підстава набуття цього майна (коштів) згодом відпала) зобов`язана повернути набуте майно (кошти) потерпілому. Означене недоговірне зобов`язання виникає в особи безпосередньо на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або коли підстава набуття цього майна (коштів) згодом відпала.
Крім того у цій справі суд касаційної інстанції, досліджуючи підстави обґрунтованості вимог щодо нарахування і стягнення 3% річних та інфляційних втрат за прострочення повернення безпідставно отриманих коштів у порядку частини другої статті 625 ЦК України врахував також висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №910/3831/22.
У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду, досліджуючи обставини щодо початку періоду прострочення з часу безпідставного набуття відповідачем грошових коштів, виснувала, що нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Отже, передбачений частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми виникає виходячи з наявності самого факту прострочення, який у цій справі має місце з моменту безпідставного одержання відповідачем грошових коштів позивача. Зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає у особи безпосередньо з норми статті 1212 Цивільного кодексу України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або коли підстава набуття цього майна (коштів) згодом відпала. Це зобов`язання не виникає з рішення суду. Судове рішення в цьому випадку є механізмом примусового виконання відповідачем свого обов`язку з повернення безпідставно отриманих коштів, який він не виконує добровільно.
Крім того, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.11.2023 у справі №910/11324/22 містяться висновки:
“6.22. Разом з тим згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
6.23. Положення цієї глави застосовуються до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
6.24. Національні суди мають обирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Воловік проти України" від 06.12.2007). Функція роз`яснення та тлумачення положень національного закону належить насамперед національним судам (рішення у справі "Озтюрк проти Туреччини" (Ozturk v.), заява № 22479/93, пункт 55, ECHR 1999-VI).
6.25. Тлумачачи закон під час його застосування до конкретних правовідносин, суд повинен керуватися як завданням судочинства, так і загальними засадами цивільного законодавства, серед яких, зокрема, засади, визначені пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України, такі, як справедливість, добросовісність та розумність.
6.26. Якщо тлумачити приписи статті 1212 ЦК України телеологічно, тобто згідно з їхніми цілями, то до випадків безпідставного набуття та збереження майна належить також збереження особою без достатніх правових підстав у себе виплати, яку вона відповідно до закону мала віддати (перерахувати) іншій особі відповідно до покладеного на неї за законом обов`язку (зменшення обов`язку).
6.27. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи-набувача її майна, що набуте чи збережене поза межами правової підстави, - у випадку, якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.
6.28. Зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави іменуються також зобов`язаннями з безпідставного збагачення.
6.29. Таким чином, у випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі, або ж коли набуття відбулось у зв`язку з договором, але не на виконання договірних умов.
6.30. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (постанова Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.09.2022 у справі №913/703/20).
6.31. Такий підхід до розуміння норми статті 1212 ЦК України відповідає змісту інституту набуття, збереження майна (грошових коштів) без достатньої правової підстави, адже очевидно, що у наведений спосіб відбувається збагачення страхувальника шляхом збереження власних коштів за рахунок виплати, що не мала бути взагалі сплачена.
6.32. Положення статті 1212 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Вони застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином, витребування майна власником із чужого незаконного володіння, повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні, відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
6.33. Відповідно до статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.”
Також, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у п. 17 постанови від 15.02.2019 у справі №910/21154/17 зробив наступний висновок:
“Відповідно до частини 2 статті 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона є авансом.
Однак, з припиненням дії договору підряду така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави. Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відтак, зазначена норма застосовується за наявності сукупності таких умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав; або коли така підстава згодом відпала. Випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін відповідно до закону чи умов договору належить до таких підстав.”
Повідомлення про розірвання договору отримано відповідачем 03.10.2024.
Позивач вважає, що повернення грошових коштів відповідачем повинно було бути здійснено протягом трьох днів, тобто до 07.10.2024.
Позивач на підставі ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу на суму простроченого грошового зобов`язання інфляційні втрати за період з жовтня 2024 року по серпень 2025 року у сумі 75972,87 грн та 3% річних за період з 07.10.2024 по 22.09.2025 у сумі 18981,36 грн.
Відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.
Оскільки останній день трьох денного строку припадає на вихідний день (06.10.2024), то останнім днем строку на повернення попередньої оплати постачальником є 07.10.2024.
Відтак, першим днем прострочки повернення відповідачем попередньої оплати є 08.10.2024.
Таким чином, позивачем невірно визначено період прострочення повернення відповідачем попередньої оплати для нарахування 3% річних з 07.10.2024.
Враховуючи порушення відповідачем строку повернення безпідставно набутих грошових коштів, у відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України підлягають нарахуванню на суму простроченого грошового зобов`язання суми інфляційних нарахувань та три проценти річних.
Здійснивши перерахунок 3% річних, суд дійшов висновку, що вони підлягають задоволенню частково - за період з 08.10.2024 по 22.09.2025 в сумі 18939,97 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідач не надав господарському суду доказів повернення позивачу суми авансу, сплати інфляційних втрат та 3% річних.
Виходячи з вищевикладеного та перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд вважає збільшені позовні вимоги обґрунтованими, доведеними і підлягаючими задоволенню частково – в частині стягнення 3% річних.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір належить стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 254, 526, 530, 598, 607, 610, 625, 629, 651, 1212 ЦК України, ст. 73, 74, 76 - 80, 86, 123, 129, 237, 238 ГПК України,  

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.
Стягнути з Науково-виробничого підприємства Хартрон-Енерго ЛТД (Товариства з обмеженою відповідальністю) (61070, м. Харків, вул. Академіка Проскури, 1. Код ЄДРПОУ 30034641) на користь Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке науково-виробниче об`єднання "Імпульс" (89440, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, с. Великі Лази, “Новий”, мікрорайон, вул. Східна (пн), 4В. Код ЄДРПОУ 31393258) безпідставно збережені кошти у розмірі попередньої оплати за договором поставки №19/21-Е від 08.11.2021 в сумі 658389,28 грн, інфляційні втрати за період з жовтня 2024 року по серпень 2025 року у сумі 75972,87 грн, 3% річних за період з 08.10.2024 по 22.09.2025 в сумі 18939,97 грн та судовий збір у сумі 11299,54 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційного скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
Повне рішення складено "02" лютого 2026 р. 

Суддя		В.І. Ольшанченко