КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К  Р А Ї Н И
 
03 грудня 2025 року                                                                             м. Київ
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судуІгнатов Р.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Кір`яна Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Кір`яна Л.М. разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2025 року, якою
 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
 
визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення,
 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 05 вересня 2025 року о 14 год. 45 хв. рухався по просп. Берестейському, 138 у м. Києві, керуючи ТЗ «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , перед початком руху з парковки, не впевнився в безпечності виконання маневру та здійснив зіткнення з ТЗ «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 . У результаті ДТП обидва транспортних засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 16 жовтня    2025 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,  та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Кір`ян Л.М. подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.
 
В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник вказує, що у встановлений законом строк ОСОБА_1 не міг подати апеляційну скаргу, так як про дату, час і місце розгляду справи не знав. Оскаржувана постанова винесена Святошинським районним судом м. Києва 16.10.2025 року заочно, а фізично отримана його адвокатом лише 29.10.2025 року, тому просить поновити строк на апеляційне оскарження. 
 
В апеляційні скарзі апелянт просить постанову Святошинського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2025 року скасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
 
В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказав, що не погоджується з висновками суду першої інстанції оскільки воно є безпідставним та необґрунтованим, а висновки суду не ґрунтуються на фактичних обставинах та доказах, що містяться в матеріалах справи, що досліджені судом в судовому засіданні, а відтак воно є незаконним та підлягає скасуванню. Апелянт вказує на те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 не повідомлявся про дату та час судового засідання, що повністю позбавило його права надати докази до суду, а саме письмові пояснення та матеріали (відео докази), які повністю виключають його причетність до вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення та про невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення. 
 
Святошинський районний суд міста Києва, який виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не врахував та не дав процесуальну оцінку письмовому поясненню у протоколі про адміністративне правопорушення ЕПР1 №444472 від 05.09.2025 року, де ОСОБА_1 власноручно вказав : « Машина поїхала, коли мене витягли з авто», не переглядав відеозапис з бодікамери працівника поліції, який затримував ОСОБА_1 та у своїй Постанові зазначив не існуючі дані, щодо порушення п.10.1 ПДР, за що відповідальність, передбачена ст. 124 КУпАП.
 
Захисник щодо обставин затримання ОСОБА_1 та складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення вказує, що дійсно 05.09.2025 року біля 14 год. 30 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Volkswagen», прибув на зустріч на паркувальний майданчик, що розташований за адресою: Київ, просп. Берестейський, 138. В це ж місце, на автомобілі «Volkswagen», також прибув його знайомий ОСОБА_4 , який зупинив свій автомобіль, так, що фактично заблокував передню частину автомобіля, на якому прибув ОСОБА_1 . Після короткої розмови, ОСОБА_1 , сидячи за кермом, повернув замок запалювання та запустив двигун, натиснув на педаль щеплення- гальмо та увімкнув перемикач швидкостей в режим драйв, надаючи перевагу водію ОСОБА_4 , першим здійснити маневр та від`їхати від його автомобіля. В такому положенні, до автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , підбігли працівники поліції у форменному одязі, які здійснювали відеозйомку та, застосовуючи відносно ОСОБА_1 силу, схопили останнього фізично за руки та витягли його з автомобіля з увімкненою передачею для руху вперед. При цьому, автомобіль «Volkswagen», який залишився некерованим, самостійно розпочав рух вперед, проїхавши без водія ( ОСОБА_1 ) біля 50 см., зупинившись як об перешкоду у автомобіль під керуванням ОСОБА_5 . Таким чином, зіткнення автомобілів «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 та «Volkswagen», д.н. НОМЕР_2 , відбулось незалежно від волі та дій ОСОБА_1 , якого фізично в автомобілі не було. Сам же ОСОБА_1 не міг передбачити такий розвиток подій. Не мав змоги вплинути на подальші дії та не керував цим автомобілем під час його руху до моменту зіткнення. Відтак, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП.
 
Дані факти про начебто вчинення ОСОБА_1 під час керування ним транспортним засобом, зіткнення з іншим автомобілем, які зазначив інспектор поліції при складанні адміністративного протоколу, повністю спростовуються відеоматеріалами з бодікамери працівника поліції, які не були додані до матеріалів справи та відповідно в судовому засіданні не досліджувалися судом. ОСОБА_1 не мав змоги раніше надати суду відеоматеріали щодо своєї невинуватості, які в тому числі, розміщенні на офіційному сайті Національної поліції України, так як суд першої інстанції неналежним чином повідомив його про дату, час та місце розгляду справи. 
 
Крім того, співробітник поліції, не роз`яснив та не повідомив ОСОБА_1 статті 55, 56, 59, 63 Конституції України, 268 КУпАП України, щодо можливості ознайомитися з матеріалами справи, давати письмові пояснення, а також користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги, таким чином було грубо порушено право на захист ОСОБА_1 .
 
Сторона захисту вважає, що суд першої інстанції підійшов до розгляду справи формально, без урахування всіх доказів по справі, однобічно, необ`єктивно та неповно, не з`ясувавши всіх наявних обставин, що призвело до помилкового висновку суду щодо обставин справи та винесення неправильного рішення у справі.
 
Заслухавши  доповідь  судді,  думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Кір`яна Л.М. щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, їх пояснення по суті апеляційної скарги, яку вони підтримали та просили задовольнити, та відповіді на запитання суду, передослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги,  а також доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційні вимоги такими, що підлягають задоволенню. 
 
Що стосується поновлення строку на апеляційне оскарження, як вбачається із самого клопотання та пояснень захисника Кір`яна Л.М., сторона захисту про дату та час судового розгляду 16 жовтня 2025 року не знала та чекала на виклик суду, копію постанови захисник отримав лише 29 жовтня 2025 року. 
 
Враховуючи, що ОСОБА_1 фактично не був обізнаний про дату та час судового засідання та дізнався про винесену постанову лише коли захисник Кір`ян Л.М. отримав копію 29.10.2025 року, з метою забезпечення виконання положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що стосується права доступу до правосуддя, апеляційний суд вважає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та за можливе поновити вказаний строк. 
 
Потерпілий  ОСОБА_7   був належним чином повідомлений про день, час і місце апеляційного розгляду (а.с. 57). В судове засідання не з`явився, що відповідно до вимог  ч.6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає апеляційному перегляду .  
 
Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
 
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
 
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст. 124 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
 
Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання сторонами відповідних доказів, які підлягають оцінці судом.
 
Відповідно до ст. 251 КУПАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
 
Ухвалюючи постанову Святошинського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2025 року про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що вина правопорушника доведена наявними в матеріалах справи доказами, не конкретизуючи, який доказ (докази) поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 .
 
Відповідно, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції. 
 
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №444472 від 05.09.2025 року, 05 вересня 2025 року 14 год. 45 хв. в м. Київ в проспекті Берестейському (Перемоги) 138, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху з парковки, не впевнився в безпечності виконання маневру та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 . Обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП (а. с. 1).
 
ОСОБА_1 у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» зазначив «машина поїхала, коли мене витягли із авто». 
 
У судовому засідання при апеляційному розгляді ОСОБА_1 вказав, що працівники поліції затримували його і витягли з транспортного засобу, який поїхав будучи некерованим. 
 
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Кір`ян Л.М. в судовому засіданні пояснив, що суд першої інстанції у своїй постанові не врахував та не надав оцінки поясненням ОСОБА_1 , який зазначив, що машина поїхала, коли він вийшов з машини. Сторона захисту знайшла відеозапис затримання ОСОБА_1 на офіційному веб-сайті Національної поліції. Очевидним є той факт, що до водія ОСОБА_1 застосували фізичну силу, витягли його з автомобіля, і тоді некерований транспортний засіб розпочав рух. До того ж, на автомобілях немає ніяких пошкоджень.
 
У судовому засіданні було переглянуто відеозапис із веб-сайту Національної поліції на флеш-накопичувачі, долучений захисником до апеляційної скарги, із якого вбачається, що працівники поліції, здійснюючи затримання, витягли ОСОБА_1 із транспортного засобу, і тоді автомобіль від`їхав і зіткнувся з іншим автомобілем, який стояв перпендикулярно. 
 
Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
 
Стаття 62 Конституції України закріплює правило, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
 
Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
 
Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».
 
Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
 
Як вбачається із матеріалів справи, транспортний засіб почав рух вже коли працівники правоохоронних органів витягли ОСОБА_1 з нього, після чого автомобіль в`їхав в автомобіль іншого водія, на зустріч з яким приїхав ОСОБА_1 . 
 
Крім того, із відеозапису чітко вбачається, що автомобіль ОСОБА_1 почав свій рух внаслідок механічної зовнішньої дії працівників правоохоронних органів, які застосовуючи фізичну силу, притиснули ОСОБА_1 до його транспортного засобу «Volkswagen», а не у зв`язку із приведенням транспортного засобу в рух у звичному розумінні. Таким чином, ОСОБА_1 на час настання дорожньо-транспортної пригоди не виконував функцій водія, оскільки не керував  транспортним засобом «Volkswagen», та взагалі знаходився поза його межами. 
 
Таким чином, апеляційний суд не може погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 перед початком руху з парковки, не впевнився у безпечності виконання маневру, чим порушив п. 10.1 ПДР.
 
Суд апеляційної інстанції акцентує свою увагу на тому, що стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події після повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.
 
 Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що висновок Святошинського районного суду м. Києва про вину ОСОБА_1 у порушенні вимог 10.1 Правил дорожнього руху України, спростовуються  матеріалами справи. Відповідно до змісту ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому постанову суду першої інстанції необхідно скасувати, а провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити. 
 
Враховуючи наведені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Кір`яна Л.М. про те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, без надання належної правової оцінки доказам, яка, згідно з приписами ст. 252 КУпАП, повинна ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
 
Відповідно до частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
 
      Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -
 
ПОСТАНОВИВ
 
Клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Кір`яна Л.М. про поновлення строку на апеляційне оскарження  постанови Святошинського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2025 року - задовольнити і вважати апеляційну скаргу прийнятною.
 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Кір`яна Л.М. - задовольнити. 
 
Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 16 жовтня        2025 року, якою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді у виді 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень - скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення. 
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 
 
Суддя
Київського апеляційного суду                                                           Р.М. Ігнатов

Справа № 759/21471/25
Апеляційне провадження № 33/824/5621/2025
Категорія:  ст. 124  КУпАП
Суддя у першій інстанції -  Васильєва К.О.
Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.