ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 січня 2026 року м. Житомир справа № 240/22406/25
категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо виплати йому пенсії з 01 січня 2025 року з обмеженням максимальним розміром та з урахуванням коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених статтею 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" та пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03 січня 2025 року "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виплатити йому пенсію з 01 січня 2025 року без обмеження максимальним розміром та без урахування коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених статтею 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" та пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03 січня 2025 року "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану", з урахуванням фактично проведених виплат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що йому призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Відповідачем на виконання ст. 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" і пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану" №1 від 03.01.2025 року здійснено перерахунок пенсії Позивача з 01.01.2025 із застосуванням коефіцієнтів зменшення пенсії та з урахуванням максимального розміру пенсії. З такими діями Відповідача Позивач не погоджується, оскільки будь-яке обмеження встановленого розміру пенсії порушує суть конституційних гарантій щодо забезпечення соціального захисту осіб.

Ухвалою судді суду від 10.10.2025 після усунення недоліків відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник Головного управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначає, що обмеження виплати пенсії Позивачу максимальним розміром було встановлено згідно норм чинного законодавства. Крім того, у відзиві викладено клопотання про залучення до участі у справі третьої особи.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
З 01.01.2025 року Відповідачем пенсію Позивачу було обраховано та виплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту на підставі статті 46 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» та Постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 року №1.
Згідно до матеріалів справи підсумок пенсії (з надбавками) станом на 01.01.2025 року Позивача складає 36 505,63 грн., пониження суми згідно ПКМУ №1 від 03.01.2025 року 27 169,23 грн. (з обрахованого розміру пенсії 32 326,11 грн.).
Позивач звернувся до Відповідача із заявою про виплату раніше нараховану пенсію з 01.01.2025 без застосування будь яких обмежень граничним розміром та коефіцієнтів
Однак, листом від 06.10.2025 Відповідач повідомив Позивача, що на виконання постанови КМУ від 03.01.2025 №1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану" було проведено перерахунок розміру його пенсії та її розмір становить 27 169,23 грн.
Не погоджуючись із правомірністю дій пенсійного органу щодо обмеження пенсійної виплати максимальним розміром, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно щодо правомірності виплати Позивачу пенсії із застосуванням положень постанови КМУ від 03.01.2025 №1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану".

Як вже зазначалося судом, пенсія Позивачу призначена та виплачується у відповідності до вимог Закону № 2262-ХІІ.
Суд враховує, що відповідно до вимог статті 8 цього ж Закону № 2262-ХІІ виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, забезпечується за рахунок коштів державного бюджету. Тобто кошти на виплату пенсії до Пенсійного фонду України виділяються із державного бюджету.
Приписами статті 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" від 19 листопада 2024 року № 4059-IX (надалі - Закон № 4059-IX) встановлено, що у 2025 році у період дії воєнного стану пенсії, призначені (перераховані) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року № 379/95-ВР «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України» (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаних положень статті 46 Закон № 4059-IX Кабінетом Міністрів України 03 січня 2025 року прийнята постанова №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» (надалі Постанова №1), пунктом першим якої передбачено, що у період воєнного стану у 2025 році пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до Митного кодексу України, Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 р. №379/95-ВР «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України» (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення: до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,5; до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,4; до частини пенсії (пенсійнхист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезп

Як зазначає Відповідач, саме у відповідності до вимог статті 46 Закону № 4059-IX та пункту 1 Постанови №1 Позивачу з 01.01.2025 року, на період дії воєнного стану, та враховуючи, що розмір його пенсії перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, пенсія виплачуються із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум вказаного перевищення.
Суд вважає безпідставними доводи Позивача, наведені у позові, що таке фактичне обмеження максимального розміру пенсії протирічить Рішенню Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016.
Безспірно, вказаним Рішенням Конституційного Суду України визнано неконституційними положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Разом з тим, вказане Рішення Конституційного Суду України не приймалося із врахуванням періоду воєнного стану і при визначенні Позивачу розміру пенсійних виплат з 01.01.2025 року не враховувалися положення статті 43 Закону № 2262-ХІІ.

Одночасно суд враховує доводи Конституційного Суду України викладені в Рішенні від 22 травня 2018 року № 5-р/2018 (Справа № 1-4/2018(2792/15). В мотивувальній частині вказаного Рішення Конституційний Суд України прямо зазначив, що держава виходячи з існуючих фінансово-економічних можливостей має право вирішувати соціальні питання на власний розсуд. Тобто у разі значного погіршення фінансово-економічної ситуації, виникнення умов воєнного або надзвичайного стану, необхідності забезпечення національної безпеки України, модернізації системи соціального захисту тощо держава може здійснити відповідний перерозподіл своїх видатків з метою збереження справедливого балансу між інтересами особи та суспільства. Проте держава не може вдаватися до обмежень, що порушують сутність конституційних соціальних прав осіб, яка безпосередньо пов`язана з обов`язком держави за будь-яких обставин забезпечувати достатні умови життя, сумісні з людською гідністю.
Конституційний Суд України зазначає, що положення статей 3, 21, 46, 48, 68 Основного Закону України корелюють із міжнародними та європейськими стандартами щодо "гідного людського життя", "мінімальних вимог існування в умовах, гідних людини", прав людини "не зазнавати голоду" та на "захист від бідності", якими має керуватися соціальна держава.
Тобто, Конституцій Суд України визнав право держави у разі значного погіршення фінансово-економічної ситуації, виникнення умов воєнного стану, необхідності забезпечення національної безпеки України здійснити відповідний перерозподіл своїх видатків з метою збереження справедливого балансу між інтересами особи та суспільства без порушення сутності конституційних соціальних прав осіб.

Прийняття правових норм статті 46 Закону № 4059-IX та Постанови №1 зумовлено саме погіршенням фінансово-економічної ситуації, що виникло внаслідок умов воєнного стану.
Положення вказаних правових норм не принижують людської гідності осіб, яким пенсія призначена за особливих умов, в тому числі у відповідності до вимог Закону № 2262-ХІІ, не обмежують розмір пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, а лише передбачають особливий механізм виплати сум, що перевищують такий розмір, із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення.
Суд враховує, що за приписами статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені лише права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. Однак, гарантоване статтею 46 Конституції України право Позивача на соціальний захист, що включає право на пенсію, не входить до переліку прав і свобод, які не можуть бути обмежені умовами воєнного стану.
Більш того, правові норми статті 46 Закону №4059-IX та Постанови №1 неконституційними не визнано.
Загальновідомо, що в силу вимог статті 19 Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи, до яких відноситься Відповідач, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як вже зазначалося судом, приписами статті 46 Закону № 4059-IX встановлено, що у 2025 році у період дії воєнного стану пенсії, призначені (перераховані) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України, тобто постановою №1.
Оскаржувані дії Відповідача були вчиненні у відповідності до вимог статті 46 Закону № 4059-IX та Постанови №1, тобто Відповідач діяв на підставі та у спосіб, передбачені законодавством.

Суд вважає доводи Позивача, наведені у позові, що Відповідач при нарахуванні та виплаті Позивачу пенсійних виплат з 01.01.2025 року повинен був діяти за аналогією, що виключала обмеження пенсійних виплат максимальним розміром, безпідставними.
Як вже зазначалося, в силу вимог статті 19 Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи, до яких відноситься Відповідач, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Більш того, приписи частини 6 статті 7 КАС України прямо зазначають, що аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Разом з тим суд враховує, що приписи частини 5 статті 242 КАС України передбачають, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд враховує, що в постанові Верховного Суду від 11.09.2025 року у справі №120/1081/25 зроблено висновок, що застосування з 01.01.2025 року коефіцієнтів зменшення пенсій, передбачених статтею 46 Закону № 4059-IX та пунктом 1 Постанови №1, не відповідають приписам статей 19,92 Конституції України та статті 2 КАС України, а тому є протиправними.
Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.09.2025 року у справі №240/1202/25.

За наведених обставин, суд вважає за необхідне зобов`язати Відповідача виплатити Позивачу пенсію з 01 січня 2025 року без обмеження максимальним розміром та без урахування коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених статтею 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" та пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03 січня 2025 року "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану", з урахуванням фактично проведених виплат.
Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Одночасно суд зазначає про безпідставність доводів представника Відповідача щодо залучення Міністерство соціальної політики України до справи в якості Третьої особи, а тому в задоволенні такого клопотання відмовляє.

Відповідно до вимог частини першої статті 139 КАС України витрати Позивача на сплату судового збору відшкодовуються за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262-263, 292-293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, Житомирський район, Житомирська область, 10003, код ЄДРПОУ: 13559341) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо виплати ОСОБА_1 пенсії з 01 січня 2025 року з обмеженням максимальним розміром та з урахуванням коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених статтею 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" та пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03 січня 2025 року "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01 січня 2025 року без обмеження максимальним розміром та без урахування коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених статтею 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" та пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03 січня 2025 року "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану", з урахуванням фактично проведених виплат.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області сплачений судовий збір в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

12.01.26