Справа № 752/25212/20 
Провадження № 2/752/185/25

Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України

01 серпня 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді: Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання: Нікітенко А.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку загального позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-
в с т а н о в и в:
У грудні 2020 року позивач АТ «СК «Інго» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь суму в розмірі 114 715,34 грн і сплачений судовий збір 2 102,00 грн.
На обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 27.08.2020 року з вини відповідача, який керував автомобілем марки «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 , відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого в АТ «СК «Інго» автомобіля марки «КІА», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .
Вказану дорожньо-транспортну пригоду визнано страховою подією та за умовами Договору страхування № 310502080.19 складено страховий акт № 2858952 та виплачене страхове відшкодування в сумі 114 715,34 грн на рахунок СТО ФОП ОСОБА_3 за відновлювальний ремонт автомобіля марки «КІА», д.н.з. НОМЕР_2 .
Позивач просить стягнути з відповідача, як винуватця дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована кошти, виплачені як страхове відшкодування потерпілому.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 15.01.2021 року відкрито провадження в справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 71). Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.
31.01.2022 року до суду від представника відповідача - Моценка О.В. надійшли письмові пояснення на вказану позовну заяву, в яких останній зазначає, що доданий позивачем на підтвердження розміру матеріального збитку Звіт № 5365 від 27.08.2020 року не можна вважати об`єктивним і таким, що складений відповідно до вимог законодавства, адже експертом дослідження проведено без направлення телеграми про місце та час проведення огляду транспортного засобу іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди, та без зазначення в ньому часу огляду, а також експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність; відсутні докази огляду автомобіля марки «КІА», д.н.з. НОМЕР_2 , безпосередньо ФОП ОСОБА_3 , а також не додано актів виконаних робіт, квитанцій, чеків на підтвердження виконаного ремонту останнім.
Ухвалою суду від 26.01.2022 року зобов`язано АТ «СК «Інго» подати до суду оригінал Звіту № 5365 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу складеного 11.09.2010 року ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» на замовлення ПрАТ «АСК «Інго Україна» щодо об`єкта оцінки - автомобіля «КІА SPORTAGE» д.н.з. НОМЕР_2 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), а також зафіксованих на електронному носії виявлених технічних пошкоджень цього ж автомобіля (а.с. 97-98).
Ухвалою суду від 26.08.2022 року призначено в указаній справі автотоварознавчу експертизу. На вирішення експертів поставлено питання: Яка вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «КІА», номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 27.08.2020 року із врахуванням зносу та втрати товарної вартості станом на 27.08.2020 року? Яка вартість відновлювального ремонту автомобіля «КІА», номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок пошкоджень, отриманих у результаті ДТП, яка сталася 27.08.2020 року, станом на 27.08.2020 року? Оплату послуг експерта покладено на відповідача, від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Моценко О.В. Роз`яснено сторонам положення ст. 109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі. Провадження в справі на час проведення експертизи зупинено (а.с. 124-125).
Ухвалою суду від 03.07.2025 року з підстав неможливості виконання ухвали суду про призначення експертизи через відсутність оплати послуг експерта, провадження в цій справі поновлено та призначено судове засідання (а.с. 130).
В судовому засіданні сторони відсутні, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідач та його представник про причини неявки суд не повідомили.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд доходить наступного висновку.
Судом встановлено, що 21.11.2019 року між ПрАТ «СК «Інго» та ОСОБА_2 укладено Договір добровільного страхування засобів наземного транспорту № 310502080.19, відповідно до умов якого застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «КІА», номерний знак НОМЕР_2 . 
Страхова сума становить 440 000,00 грн, франшиза 0 % від страхової суми (а.с. 23-30).
27.08.2020 року о 17 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 м. Києві по вул. Антоновича 91/14, керуючи автомобілем «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, не дотримався безпечної дистанції, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну та скоїв зіткнення, в тому числі з автомобілем «КІА», реєстраційний НОМЕР_2 . Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Також ОСОБА_1 не виконав законну вимогу поліцейського про зупинку ТЗ подану за допомогою проблискових маячків. Тобто ОСОБА_1 вчинив дії, якими порушив вимоги п. п. 2.3б), 2.4, 2.5, 8,9б), 13.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-2 КУпАП.
В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Зазначені обставини та вина відповідача в скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди підтверджується: відповіддю Національної поліції України (ідентифікатор картки дорожньо-транспортної пригоди в системі Національної поліції України 3020246495576064) та змістом постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 21.09.2020 року в справі № 752/18081/20 (а.с. 33-36, 37-38).
Згідно з рапортом страхового комісара від 27.08.2020 року цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 на момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди не застрахована (а.с. 53-53 зворот).
Зазначені обставини не заперечені й стороною відповідача.
28.08.2020 року ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 58).
З рахунка-фактури № ПЕ-К-00287 від 07.08.2020 року ФОП ОСОБА_4 вбачається, що вартість ремонту автомобіля «SPORTAGE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , склала 115 803,53 грн (без урахуванням ПДВ) (а.с. 40).
Відповідно до акта виконаних робіт № ПЕ-К-00287 від 27.11.2020 року вартість виконаних ФОП ОСОБА_4 ремонтних робіт автомобіля «SPORTAGE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 119 237,34 грн, з ПДВ (а.с. 44-45).
Згідно із страховим актом № 2858952 від 30.09.2020 року дорожньо-транспортна пригода від 27.08.2020 року визнана страховою подію на підставі Договору страхування № 310502080.19 та за умовами страхування підлягає відшкодуванню сума в розмірі 114 715,34 грн (а.с. 56).
АТ «СК «Інго» здійснило виплату страхового відшкодування ФОП ОСОБА_4 в розмірі 114 715,34 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 16221 від 09.10.2020 року (а.с. 55).
Як вбачається із Звіту № 5365 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість відновлювального ремонту, включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування, становить 122 628,69 грн (а.с. 112-114).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що включає в себе певні елементи, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки (шкоди).
Положеннями ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Положеннями ст. 5, п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тут і далі - чинного на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, підлягають обов`язковому страхуванню. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст. 980 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена у ст. 27 Закону України «Про страхування».
Відповідно до наведених положень, до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією.
Таким чином, ЦК України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності.
Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів.
Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.
Таким чином, регрес - це нове право, що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу.
Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема ,статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК, статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.
Таким чином, до АТ «СК «Інго» перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України в порядку суброгації.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відносини між позивачем та ОСОБА_1 регулюються правилами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», АТ «СК «Інго» як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.
Також, у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.
У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування потерпілій особі, до нього перейшло право вимоги (в порядку суброгації) до завдавача шкоди у деліктному зобов`язані у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди ОСОБА_1 .
У досудовому порядку 23.10.2020 року представник позивача звернувся до ОСОБА_1 з претензією здійснити відшкодування шкоди, відповідно до якої просив сплатити на користь АТ «СК «Інго» 114 715,34 грн.
Проте зазначена вимога про відшкодування шкоди проігнорована відповідачем.
З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону.
Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, беручи до уваги те, позивач, як страховик, виплатив страхувальнику ОСОБА_2 , як потерпілому, страхове відшкодування згідно з умовами договору страхування шляхом перерахування ФОП ОСОБА_4 вартості виконаних ним ремонтних робіт застрахованого автомобіля «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_2 , відтак, на підставі ст. 993 ЦК України позивач набув право вимоги в порядку суброгації до винуватця дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована.
Сторона відповідача у своїх поясненнях на позовну заяву не вказала жодних підстав своєї невинуватості у завданні майнового збитку потерпілій особі.
Відповідно до п. п. 2,4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
В свою чергу, суд враховує положення ст. 109 ЦПК України, якою визначено, що в разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Як з`ясовано судом, сторона відповідача на вимогу якої було призначено в справі ухвалою суду автотоварознавчу експертизу, та на яких покладено оплату послуг експерта про причини не проведення оплати за експертизу згідно з надісланим рахунком від 05.06.2024 року не повідомила. Вказане підтверджується даними повідомлення Київського науково дослідного інституту судових експертиз № 4697/7185-4-23/54 від 05.03.2025 року (а.с. 128).
В контексті вказаної норми ст. 109 ЦПК України суд розцінює таку бездіяльність як свідоме ухилення сторони відповідача від обов`язку спростувати належними та допустимим доказами викладені в позовній заяві обставини.
Отже, заперечуючи проти розрахунку розміру майнового збитку, визначеного в наданому позивачем акті виконаних робіт № ПЕ-К-00287 від 27.11.2020 року, відповідач вартості відновлювального ремонту автомобіля «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не спростував належними доказами.
Таким чином, заперечення сторони відповідача щодо розміру майнового збитку ґрунтуються на припущеннях, тому судом до уваги не приймаються.
Наведене дає підстави для висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 114 715,34 грн є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. 2, 12, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
позов Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» (код ЄДРПОУ 16285602, місцезнаходження: вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 33, м. Київ, 01054) майнову шкоду в розмірі 114 715,34 грн (сто чотирнадцять тисяч сімсот п`ятнадцять гривень 34 копійки).
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» (код ЄДРПОУ 16285602, місцезнаходження: вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 33, м. Київ, 01054) сплачений судовий збір в розмірі 2 102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок).
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя        К.Г. Плахотнюк