Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №348/2801/25
Номер провадження 2/348/239/26

02 лютого 2026 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області:
у складі головуючого судді:       Солодовнікова Р.С.,
за участі секретаря судового засідання:    Бойчук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції в приміщенні Надвірнянського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування», третя особа: ОСОБА_5 про відшкодування завданої шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення,
за участі представників позивача Янчишина В.Й. , Самуляка М.Ю. ,
представника відповідача    Беляєва Ю.Л. 
встановив:
Зміст позовних вимог:
ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування», третя особа: ОСОБА_5 про відшкодування завданої шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В обґрунтуванні позовних вимог позивачі зазначили, що згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025091200000064 від 02.03.2025 р., 02 березня 2025 року приблизно о 01 год 00 хв, у темну пору доби, ОСОБА_9 , керуючи автомобілем марки HondaAccord, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалася ділянкою автодороги Н-09 сполученням «Мукачево - Львів» по вулиці 16-Липня у селищі Делятин Надвірнянського району Івано-Франківської області, у напрямку м. Мукачево. У салоні автомобіля під керуванням ОСОБА_5 перебував пасажир ОСОБА_10 , який сидів на передньому пасажирському сидінні. Проїжджаючи заокруглену вліво ділянку дороги, зі швидкістю приблизно 130 км/год., що перевищує максимально-допустиму швидкість у населених пунктах, ОСОБА_11 проявила неуважність, не врахувала дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не обрала в установлених межах безпечної швидкості, внаслідок чого виїхала за межі проїзної частини вправо, де наїхала на огорожу території готелю «Delland», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Внаслідок порушення ОСОБА_5 Правил дорожнього руху сталася дорожньо транспортна пригода, унаслідок якої пасажир ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з крововиливом під м`яку мозкову оболонку та речовину головного мозку, м`які тканини голови, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх заподіяння та від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у приміщенні «КНП Надвірнянська ЦРЛ Надвірнянської міської ради». Своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 К України. Відомості про дане кримінальне правопорушення 02.03.2025 року внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025091200000064. 
ОСОБА_1 визнана потерпілою у даному кримінальному провадженні. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу HondaAccord, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП, яка мала місце 02.03.2025р., була забезпечена полісом обов`язкового страхуванняцивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №223918440 у ТДВ «Експрес Страхування». У провадженні Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області перебуває справа № 348/1355/25 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області ухвалою від 29.09.2025 постановив, оголосити розшук обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Яремче Івано-Франківської області, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Враховуючи те, що ОСОБА_5 , як обвинувачена ухиляється від слідства, права ОСОБА_1 на відшкодування шкоди є порушеними, очікування на результат розгляду кримінального провадження не вдається можливим, через його зупинення.
У даній дорожньо-транспортній пригоді, ОСОБА_5 була водієм ТЗ засобу HondaAccord, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а ОСОБА_10 , пасажиром, який сидів на передньому пасажирському сидінні. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки має бути відшкодованою, незалежно від вини.
Оскільки цивільно-правова відповідальність водія була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №223918440 у ТДВ «Експрес Страхування» то обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика - ТДВ «Експрес Страхування. Ліміт відповідальності становить за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі - 160 000 гривень на одного потерпілого; за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі - 320 000 гривень на одного потерпілого.
Страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.
Згідно ст. 1200 ЦК України в разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.
30 січня 2010 року ОСОБА_10 та ОСОБА_12 уклали шлюб в виконкомі Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області. У шлюбі в подружжя народилося троє дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_10 помер, внаслідок ДТП. 
Позивач ОСОБА_1 на момент смерті чоловіка ОСОБА_10 проживали спільно за адресою: АДРЕСА_3 .
На день смерті ОСОБА_10 , малолітні діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , втратили годувальника, адже до дня смерті батька перебували на його утриманні. 
Отже, ТДВ «Експрес Страхування» повинне виплатити ОСОБА_1 (як законному представнику малолітніх дітей) для забезпечення найкращих інтересів дітей одноразовою сумою страхове відшкодування по втраті годувальника у розмірі 288 000 грн. Розрахунок 8 000 грн. 00 коп. х 36 = 288 000 (двісті вісімдесят вісім тисяч) грн. 00 коп. / 3 = 96 000 грн. на особу.
Моральна шкода відповідно до ст. 27.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», внаслідок смерті ОСОБА_10 , відшкодовується: дружині - ОСОБА_1 ; матері - ОСОБА_13 ; трьом малолітнім дітям: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , інших осіб, які мають право на виплату страхового відшкодування згідно ст. 27.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - немає. Розмір моральної шкоди становить - 96 000 грн. 00 коп. Розрахунок 8 000 грн. 00 коп. х 12 = 96 000 грн. 00 коп. Тобто, по 19 200 грн. 00 коп. на особу (96 000 грн. 00 коп.: 5 осіб = 19 200 грн. 00 коп.) Частка моральної шкоди, яку повинна виплатити страхова компанія на 4-х осіб, буде становити 4 х 19200 грн. = 76 800 грн. Так, ТДВ «Експрес Страхування» повинне здійснити виплату ОСОБА_1 та на користь трьох дітей у сумі 76 800 грн. 00 коп. у якості відшкодування моральної шкоди.
Враховуючи вище зазначене просили, стягнути з ТОВ "ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ" на користь ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - 360 000 (триста шістдесят тисяч) грн. 00 коп. страхового відшкодування та понесені судові витрати по справі.
Короткий зміст відзиву на позов:
03.12.2025 року на адресу суду поступив відзив на позов відТОВ«ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ», в якому відповідач частково визнає вимогу  ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування завданої шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Зазначає, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки HondaAccord, реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована у- ТДВ «Експрес Страхування» по полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №223918440. Згідно полісу №223918440 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну життю та здоров`ю у розмірі 320 000,00 грн., франшиза 0,00 грн.
У провадженні Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області перебуває справа № 348/1355/25 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення внесеного в ЄРДР за №12025091200000064 від 02.03.2025 р, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Відповідно до ст 22.1 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 36 Закону № 1961-IV встановлено порядок прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатитийого Статтею 36.2 Закону № 1961-IV встановлено, що якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. 
ОСОБА_1 не зверталася до ТДВ «Експрес Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування. Таким чином, ТДВ «Експрес Страхування», будучи учасником судових проваджень, в яких вирішується питання щодо виплати страхового відшкодування змушено зупинити прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування до набрання рішенням у такій справі законної сили.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України № 1961-IV Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. ( урахуванням лімітів по полісу № 223918440 ліміт становить 320 000,00 грн на одного потерпілого). Потерпілим у ДТП є ОСОБА_10 , Позивачі є особами, які мають право на отримання страхового відшкодування. Таким чином загальний ліміт відповідальності Відповідача ТДВ «Експрес Страхування» становить 320 000,00 грн. Статтею 27 Закону України № 1961-IV встановлено порядок відшкодування шкоди у разі смерті потерпілого та ліміти відповідальності.
Враховуючи вік дітей потерпілого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , керуючись ст. 1200 ЦК України, ст. 27 Закону України № 1961 IV мінімальний ліміт відповідальності ТДВ «Експрес Страхування» утриманцям померлого становить 288 000,00 грн, а максимальний обмежено загальним лімітом відповідальності на одного потерпілого у розмірі 320000,00 грн. Позивачем сформовано позовну вимогу наступним чином: відшкодування утриманцям - 288 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди (відповідач обмежує розрахунки лімітом не 360 тис, а згідно полісу 320 тис) у розмірі 32 000,00 грн. Таким чином зобов`язання Відповідача становлять 320 000,00 грн.
Також зазначив, що у провадженні Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області перебуває справа № 348/1355/25 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення внесеного в ЄРДР за №12025091200000064 від 02.03.2025 р, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та заявлено цивільний позов. Позовна вимога до ТДВ «Експрес страхування» 96 000,00 моральної шкоди. В кримінальному провадженню встановлюються обставини ДТП. Лімітом відповідальності страховика не покривається весь розмір заявлених позовних вимог, а тому дана цивільна справа № 348/2801/25 підлягає зупиненню до розгляду справи № 348/1355/25 та набрання вироку суду законної сили.
Щодо заявлених позивачами витрат на правничу допомогу в загальному розмірі 62500 гривень заперечили. Вважають, їх завищеними, такими що не відповідають критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих адвокатом послуг. Відповідач вказав на недоведеність понесення витрат на правову допомогу. Відповідачем заявлено клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу. Судові витрати у справі просять покласти на позивачів. 
Стислий виклад позиції сторін :
Представники позивача ОСОБА_1 ,яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , адвокати Янчишин В.Й., Самуляк М.Ю., у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, з підстав зазначених в позовній заяві. Просили врахувати всі обставини справи та надані докази і стягнути з ТОВ "ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ" (код ЄДРПОУ - 36086124) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ), яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,- в межах ліміту страхування. Також просили стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 62500,00 грн.
Представник відповідача Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» в судовому засіданні просить врахувати позицію відповідача, викладену у відзиві. Позовні вимогизадоволити частково, стягнути з відповідача на користь позивача 320000,00 грн. Також заперечив щодо стягнення судових витрати по справі в розмірі 62500,00 грн, оскільки вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Позивач не звертався до Відповідача для врегулювання спору у добровільному порядку. За таких обставин витрати на правову допомогу мають бути покладені повністю на Позивача.
Третя особа  ОСОБА_5 у судове засідання повторно не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі не заявила.
Процесуальні дії у справі:
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області від 05.11.2025 відкрив загальне позовне провадження та призначив справу до підготовчого судового розгляду.
Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10.11.2025 р. надано можливість представнику позивача брати участь в судових засідання за допомогою відеконференції. 
Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.11.2025 р. надано можливість представнику відповідача брати участь в судових засідання за допомогою відеконференції. 
Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10.12.2025 р. клопотання представника відповідача ТОВ «Експрес Страхування» про зупинення провадження - залишити без задоволення.
Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10.12.2025 р. підготовче провадження закрито, та справу призначено до судового розгляду по суті.
Фактичні обставини, встановлені судом:
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , та зареєстрована в АДРЕСА_4 ( а.с. 9-11).
30 січня 2010 року ОСОБА_10 та ОСОБА_1 уклали шлюб про що виконкомом Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області зроблено відповідний актовий запис за № 6, та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с. 13). 
У шлюбі в подружжя народилося троє дітей: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.14-16).
ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_10 помер, про що виконкомом Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області 07 березня 2025 року зроблено відповідний актовий запис №64 та видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_4 (а.с. 12).
З довідки КЗ «Спортивний клуб «Прут» Делятинської с/р про доходи від 02.07.2025 р. ОСОБА_10 встановлено, що він працював у Комунальному закладі «Спортивний клуб «Прут» Делятинської с/р. Загальна сума доходу за період з 01.03.2024 р. по 28.02.2025 р. становить 204 480, 54 грн. (а.с. 19).
З довідки про доходи ОСОБА_1 встановлено, що вона працювала лікарем-фізіатром у ДЗ ДС(С)С «ПРИКАРПАТСЬКИЙ», загальний доход за період з березня 2024 по березень 2025 становить 255008, 72 грн. (а.с. 20). 
За даними обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025091200000064 від 02.03.2025 р., 02 березня 2025 року приблизно о 01 год 00 хв, у темну пору доби, ОСОБА_9 , керуючи автомобілем марки HondaAccord, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалася ділянкою автодороги Н-09 сполученням «Мукачево - Львів» по вулиці 16-Липня у селищі Делятин Надвірнянського району Івано-Франківської області, у напрямку м. Мукачево. У салоні автомобіля під керуванням ОСОБА_5 перебував пасажир ОСОБА_10 , який сидів на передньому пасажирському сидінні. Проїжджаючи заокруглену вліво ділянку дороги, зі швидкістю приблизно 130 км/год., що перевищує максимально-допустиму швидкість у населених пунктах, ОСОБА_11 проявила неуважність, не врахувала дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не обрала в установлених межах безпечної швидкості, внаслідок чого виїхала за межі проїзної частини вправо, де наїхала на огорожу території готелю «Delland», що знаходиться за адресою: вул. 16-Липня, 189, селище Делятин Надвірнянського району Івано- Франківської області. При цьому, ОСОБА_5 порушила вимоги Правил дорожнього руху, а саме: п. 1.5., згідно якого, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 1.10. в частині визначення поняття "безпечна швидкість" - це швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах; дорожні умови - сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан; дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом; п. 2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на ї зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п. 12.1., який вказує, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 12.4, відповідно до якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Внаслідок порушення ОСОБА_5 Правил дорожнього руху сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої пасажир ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з крововиливом під м`яку мозкову оболонку та речовину головного мозку, м`які тканини голови, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх заподіяння та від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у приміщенні «КНП Надвірнянська ЦРЛ Надвірнянської міської ради». Своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 К України. 
У провадженні Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області перебуває справа № 348/1355/25 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 22-23).
Ухвалою Надвірнянського районниого суду Івано-Франківської області від 29.09.2025 постановлено - оголосити у розшук ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Яремче Івано-Франківської області, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 33-34).
Позивач ОСОБА_1 визнана потерпілою у даному кримінальному провадженні. 
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП, яка мала місце 02.03.2025р., була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №223918440 у ТДВ «Експрес Страхування» та чинна на час ДТП. Ліміт відповідальності 320 000 гривень (а.с. 17, 80).
Особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю ОСОБА_10 є: дружина - ОСОБА_1 ; матір - ОСОБА_13 ; малолітні діти: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права:
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребовуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У частинах першій та другій статті 1166 ЦК визначено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК).
За статтею 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.
Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Так, відповідно до статті 999 ЦК законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Зокрема статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-IV) передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону №1961-IV).
За статтею 6 Закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Статтею 22 Закону №1961-IV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону №1961-IV).
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.
Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону №1961-IV. Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком.
Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. 
Подібні за змістом правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 556/1514/16-ц (провадження № 61-26405св18) та від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20 (провадження № 61-19906св21).
Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.
Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Таким чином закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом із тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.
Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 280/1222/17 (провадження № 61-42888св18).
З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК).
Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.
При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.
Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.
Разом із тим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.
Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.
Такі правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 345/3335/17 (провадження № 61-22598св18), від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19 (провадження № 61-320св20), від 26 квітня 2022 року у справі № 184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св21).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19), зазначено, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.
Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.
При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.
Крім того, вищенаведеним пунктом 36.2 статті 36 Закону Закон №1961-IV визначено лише підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом у порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду.
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 242/1930/21 (провадження № 61-17923св21), на яку, зокрема посилається заявник у касаційній скарзі, та від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20(провадження № 61-19906св21).
За таких обставин доводи представника відповідача про відшкодування шкоди, пов`язана із смертю потерпілого внаслідок ДТП після ухвалення вироку, не заслуговують на увагу. Тотожні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у праві № 208/4598/21.
В ході розгляду справи обставин непереборної сили або умислу потерпілого не встановлено. Факт заподіяння смерті ОСОБА_10 внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, яким керувала ОСОБА_5 , підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не спростовується відповідачем.
Отже, суд дійшов висновку про доведеність факту причинно-наслідкового зв`язку між дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 02.03.2025 р. близько 01 год. 00 хв. на ділянці автодороги Н-09 сполученням «Мукачево - Львів» по вулиці 16-Липня у селищі Делятин Надвірнянського району Івано-Франківської області, у напрямку м. Мукачево та смертю ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , а також заподіяння позивачам шкоди у зв`язку зі смертю потерпілого.
Щодо позовних вимог про відшкодування шкоди пов`язаної із втратою годувальника суд зазначає наступне. 
Згідно частини 2 статті 27 Закону України №1961-IV в редакції чинній на дату пригоди: страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. 
Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. 
Згідно ч.1, ч.2 ст.1200 ЦК у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. 
Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. 2. 
Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.
У потерпілого ОСОБА_10 на день його смерті на утриманні перебували такі члени сім`ї: ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_5 , які на час смерті батька були малолітніми, що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Отже, в розумінні вищенаведеної норми ЦК України, малолітні є особами, які мають право на відшкодування шкоди у зв`язку із загибеллю батька. 
Згідно із ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до приписів статті 77 СК України утримання може бути як у натуральній формі так і в грошовій формі. 
Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено у 2025 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 8000 грн, з 1 квітня - 8 000 грн.
Згідно п.27.2 ст.27 Закону №1961-IV, загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Тобто при покладенні обов`язку по відшкодуванню шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, на страховика, діюче законодавство передбачає певні межі такої відповідальності.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є спеціальним соціально-правовим механізмом, який запроваджено державою для захисту майнових інтересів як власників транспортних засобів, так і осіб, права яких можуть бути порушені під час використання джерела підвищеної небезпеки. Саме баланс таких інтересів у визначених законом межах забезпечується страховиком. 
Отже, мінімально гарантований загальний розмір страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника, обрахований відповідно до п.27.2 ст.27 Закону №1961-IV, становить 288 000 грн, який розрахований за формулою: 36 х 8 000 грн. 
Отже, шкода по втраті годувальника, яка підлягає стягненню з Відповідача на користь малолітніх дітей, в інтересах яких діє законний представник ОСОБА_1 , становить 288 000 грн мінімально гарантованого розміру страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника
Страхове відшкодування особі, яка має право на отримання страхового відшкодування на підставі п.1 ч.1 ст.1200 ЦК (дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років), може здійснюватися одним із таких способів:
1) шляхом виплати щомісячних платежів до досягнення особою відповідного віку, за умови відсутності випадків, передбачених абз. 2 ч.1 ст.1202 ЦК, для стягнення одноразового платежу;
2) шляхом виплати одноразової виплати (але не більше як за три роки наперед) у разі існування випадків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 1202 ЦК, та подальшої виплати щомісячних платежів до досягнення особою відповідного віку із виключенням суми одноразової виплати.
Зазначена позиція ґрунтується на системному тлумаченні п. 27.2 ст. 27 Закону №1961-IV, статей 1200 та 1202 ЦК, якими визначено два альтернативні способи відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, - щомісячними платежами або одноразовим платежем (не більше ніж за три роки).
Такі правові висновки зроблені у постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 686/1866/22 (провадження № 61-2968св23).
Тлумачення положень статей 1200 та 1202 ЦК дає підстави для висновку, що одна із них визначає перелік осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, інша - порядок відшкодування такої шкоди.
Таким чином, вказані норми необхідно розглядати у взаємозв`язку, оскільки вони підлягають застосуванню як елементи єдиного механізму правового регулювання відносин із відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого.
Відповідно до абзацу другого частини першої статті 1202 ЦК за наявності обставин, які мають істотне значення, та із урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоду, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки. 
Отже, для відступу від загального порядку (щомісячними платежами) відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, використовуючи принципи, закладені у частині першій статті 1202 ЦК, заявник повинен вказати на наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість виплати відшкодування одноразовим платежем, а страховик, у свою чергу,- надати оцінку цим обставинам та прийняти відповідне рішення.
Здійснення страхової виплати одноразовим платежем позивачем обґрунтована найкращим забезпеченням інтересів дітей.
Відповідно до ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. 
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має
право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.
Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто
несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків.
Враховуючи викладене, для забезпечення найкращих інтересів дітей, відповідач повинен виплатити одноразовою сумою страхове відшкодування по втраті годувальника у розмірі 288 000 грн.
Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. 
Відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону №1961-IV, страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Враховуючи той факт, що ДТП, внаслідок якої загинув ОСОБА_10 , мала місце 02.03.2025 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі з 1 квітня - 8 000 грн, а отже, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, становить: 8 000 х 12 = 96 000 грн.
Розмір страхового відшкодування моральної шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, залежить від кількості осіб, які у відповідності до ст. 27 Закону №1961-IVмають право на отримання такого відшкодування. Відповідно беручи до уваги те, що станом на дату ДТП у загиблого були дружина та троє дітей.
Однак обсяг відповідальності страховика обмежується встановленим лімітом. В даному випадку полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №223918440 встановлений ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю, у розмірі - 320 000 грн, тобто це максимальна сума, яку страхова компанія може виплатити за даним страховим випадком, але враховуючи розмір страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника залишок ліміту відповідальності страховика становить: 320 000 - 288 000 = 32 000 грн. Тобто, 32 000 грн - це загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого.
Висновки суду:
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оцінюючи їх в сукупності, дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи слід задовольнити частково в порядку і в розмірах встановлених в мотивувальній частині рішення.
Позивач та його представники не скористалися правом на подання заяви про зменшення позовних вимог у встановленому законом порядку до закінчення підготовчого засідання. Суд вирішує справу у межах заявлених позовних вимог про стягнення страхового відшкодування в сумі 360 000 грн.
Оскільки загальний ліміт відповідальності відповідача ТДВ «Експрес Страхування» становить 320 000 грн., позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача підлягає одноразова сума страхового відшкодування по втраті годувальника у розмірі 288 000 грн та 32 000 грн відшкодування моральної шкоди.
В задоволенні решти вимог позову слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.
У відповідності до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Позивачі звільнені від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
Іншими витратами є зокрема витрати на професійну правничу допомогу ( п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України).
Представник позивача просить вирішити питання стягнення судових витрат: на користь ОСОБА_1 заявлені судові витрати на правову допомогу 62500 грн. 
Представник відповідача заперечує проти стягнення витрат на правову допомогу, вважає їх неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих адвокатом послуг. Також вважає суму завищеною та такою, що не підлягає задоволенню. Просить судові витрати у даній справі покласти на позивача. 
Нормами ч.ч.2, 3, 4 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг),виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги; розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або)значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи; уразі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами; обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивачами надані наступні документи: 
Між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Янчишин В.Ф. укладено договір про надання правової допомоги від 10.03.2024 (а.с. 109).
Згідно із детальним розрахунком робіт (наданих послуг) та актом виконаних робіт від 19.12.2025 адвокат Янчишин В.Й. надав ОСОБА_1 правову допомогу за вказаним договором в загальній сумі 62500 грн (а.с.110). 
На підтвердження фактичної оплати юридичних послуг позивач документи не подав.
Суд наголошує, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Судом встановлено, що спір, який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які не входить до категорії складних, справа розглядалась у загальному позовному провадженні; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, тому заявлений розмір цих витрат є необґрунтованим.
З огляду на обставини справи, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, ціну позову, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду та значення справи для сторін, суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є непропорційним до предмета позову, а тривалість наданих послуг очевидно завищеною.У зв`язку з цим суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 10 000,00 грн, що відповідає обсягу наданих послуг, засадам розумності та справедливості, а також принципу пропорційності з урахуванням частково задоволених позовних вимог.
Оскільки позивачі звільнені від сплати судового збору з відповідача слід стягнути на користь держави 3200 грн судового збору. 
На підставі ст.ст. 1195,1197,1202 ЦК України та керуючись ст.141, ст.258, ч.6 ст.259, ст.263, ст.265, ч.1 ст.268, ст. 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов  ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування», третя особа: ОСОБА_5 про відшкодування завданої шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (код ЄДРПОУ - 36086124) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ), 320 000 гривень (триста двадцять тисяч грн. 00 коп.) страхового відшкодування. 
В іншій частині позов залишити без задоволення. 
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (код ЄДРПОУ - 36086124) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 )- 10 000 гривень судових витрат на правничу допомогу.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (код ЄДРПОУ - 36086124) в дохід держави 3200 гривень (три тисячі двісті грн 00 коп.) судового збору (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ) - 37993783, Банк отримувача (ГУДКСУ)- Казначейство України (ЕАП), Номер рахункуUA908999980313111256000026001,Код класифікації доходів бюджету - 22030106.Найменування коду класифікації доходів бюджету - Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського Апеляційного суду, а якщо оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлений 02 лютого 2026 року.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 РНОКПП НОМЕР_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , місце реєстрації АДРЕСА_4 .
Відповідач:Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» адреса м.Київ проспект С.Бандери, 22, ЄДРПОУ 36086124.
Третя особа:  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання АДРЕСА_2 .

Суддя:   Р.С. Солодовніков