ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 635/7438/21
Номер провадження 22-ц/818/260/26
22-ц/818/429/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,
за участю:
секретаря судового засідання Шевченко В.Р., 
представника позивача прокурора відділу ХОП Пєскової Ю.В., 
представників ФГ «Деметра» - ОСОБА_1, адвоката Петряєвої І. А., 
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника керівника Харківської обласної прокуратури Станіслава Муратова на рішення Харківського районного суду Харківської області 24 квітня 2025 року та додаткове рішення Харківського районного суду Харківської області 18 червня 2025 року в складі судді О.М. Пілюгіна по справі № 635/7438/21 за позовом Харківської окружної прокуратури Харківської області, яка діє в інтересах держави в особі Вільхівської сільської ради до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Харківської районної державної адміністрації Харківської області, Фермерського господарства «Деметра» ОСОБА_1, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними актів приймання-передачі, скасування рішень державного реєстратора, повернення земельних ділянок, третя особа: приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаража Наталія Петрівна,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року Харківська окружна прокуратура Харківської області звернулась до суду з позовом в інтересах держави в особі Вільхівської сільської ради до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Харківської районної державної адміністрації Харківської області, Фермерського господарства «Деметра» ОСОБА_1, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними актів приймання-передачі, скасування рішень державного реєстратора, повернення земельних ділянок, третя особа: приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаража Наталія Петрівна.
Позов мотивовано тим, що впродовж 2015 року службові особи Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, зловживаючи владою та службовим становищем, діючи в інтересах членів ФГ «Деметра» ОСОБА_1 , безоплатно передали у приватну власність громадянам земельні ділянки сільськогосподарського призначення, площею 78,1162 га, які у користуванні ФГ «Деметра» ОСОБА_1 та його членів раніше не перебували.
За даним фактом прокуратурою Харківської області розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні №12019220000001763 від 10 грудня 2019 року, проведення якого доручено СУ ГУНП в Харківській області. 
Під час досудового розслідування встановлено, що розпорядженням голови Харківської райдержадміністрації від 29 січня 2010 року за № 159 відповідачам, як членам фермерського господарства «Деметра», надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в розмірі середнього розміру земельної частки (паю) по Харківському району, загальною площею 95,2 умовних кадастрових га, але не більше 81 га в натурі, із земель запасу. Разом з цим, на час прийняття даного розпорядження в постійному користуванні фермерського господарства «Деметра» таких земель не було. Фермерське господарство використовувало в своїй діяльності лише земельну ділянку, яка перебувала в постійному користуванні його засновника ( ОСОБА_1 ), а саме площею 0,5 га.
У подальшому ТОВ «Земельний ексклюзив» розроблено проекти землеустрою щодо відведення відповідачам земельних ділянок в розмірі середнього розміру земельної частки (паю) по Харківському району із земель запасу сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь, розташованих за межами населених пунктів Кулиничівської селищної ради на території Харківського району Харківської області. 
Наказами заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 03 серпня 2015 року затверджено зазначену вище землевпорядну документацію, а також безоплатно передано у приватну власність відповідачів (фізичних осіб) для ведення фермерського господарства земельні ділянки; загальною площею 78,1162 га, які у користування останнім раніше не передавались, а саме: ОСОБА_1 земельну ділянку, загальною площею 4,4990 га ріллі, кадастровий номер 6325157300:02:002:0160 (наказ № 708-СГ від 03 серпня 2015 року); ОСОБА_16 земельну ділянку, загальною площею 4,1207 га ріллі, кадастровий номер 6325157300:02:002:0159 (наказ № 714-СГ від 03 серпня 2015 року); ОСОБА_4 земельну ділянку, загальною площею 3,8569 га ріллі, кадастровий номер 632517300:02:002:0176 (наказ № 702-СГ від 03 серпня 2015 року); ОСОБА_5 земельну ділянку, загальною площею 3,8569 га ріллі, кадастровий номер 6325157300:02:002:0177 (наказ № 710-СГ від 03 серпня 2015 року); ОСОБА_6 земельну ділянку, загальною площею 3,8569 га, кадастровий номер 632157300:02:002:0162 (наказ № 706-СГ від 03 серпня 2015 року); ОСОБА_7 земельну ділянку, загальною площею 3,8569 га ріллі, кадастровий номер 6325157300:02:002:0161 (наказ № 712-СГ від 03 серпня 2015 року); ОСОБА_8 земельну ділянку, загальною площею 3,8569 га ріллі, кадастровий номер 6325157300:02:002:0178 (наказ № 701-СГ від 03 серпня 2015 року); ОСОБА_15 земельну ділянку, загальною площею 3,8569 га ріллі, кадастровий номер 6325157300:02:002:0166 (наказ № 703-СГ від 03 серпня 2015 року); ОСОБА_10 земельну ділянку, загальною площею 3,8569 га ріллі, кадастровий номер 6325157300:02:002:0168 (наказ № 713-СГ від 03 серпня 2015 року); ОСОБА_14 земельну ділянку, загальною площею 3,8569 га ріллі, кадастровий номер 6325157300:02:002:0163 (наказ № 716-СГ від 03 серпня 2015 року); ОСОБА_11 земельну ділянку, загальною площею 3,8569 га ріллі, кадастровий номер 6325157300:02:002:0165 (наказ № 715-СГ від 03 серпня 2015 року); ОСОБА_12 земельну ділянку, загальною площею 3,8569 га, кадастровий номер 6325157300:02:002:0164 (наказ № 711-СГ від 03 серпня 2015 року); ОСОБА_13 земельну ділянку, загальною площею 3,8569 га ріллі, кадастровий номер 6325157300:02:002:0167 (наказ № 707-СГ від 03 серпня 2015 року); ОСОБА_3 земельну ділянку, загальною площею 3,8569 га ріллі, кадастровий номер 6325157300:02:002:0170 (наказ № 704-СГ від 03 серпня 2015 року); ОСОБА_2 земельну ділянку, загальною площею 3,9292 га ріллі, кадастровий номер 6325157300:02:002:0169 (наказ № 709-СТ від 03 серпня 2015 року); ОСОБА_19 земельну ділянку, загальною площею 1,9110 га ріллі, кадастровий номер 6325157300:02:002:0171 та площею 1,9459 га ріллі, кадастровий номер 6325157300:02:002:0172 (наказ № 698-СГ від 03 серпня 2015 року); ОСОБА_18 земельну ділянку, загальною площею 3,8569 га ріллі, кадастровий номер 6325157300:02:002:0173 (наказ № 700-СГ від 03 серпня 2015 року); ОСОБА_17 земельну ділянку, загальною площею 3,8569 га, кадастровий номер 6325157300:02:002:0174 (наказ № 697-СГ від 03 серпня 2015 року); ОСОБА_20 земельну ділянку, загальною площею 3,8569 га ріллі, кадастровий номер 6325157300:02:002:0175 (наказ № 705-СГ від 03 серпня 2015 року); ОСОБА_9 земельну ділянку, загальною площею 3,8569 га ріллі. кадастровий номер 6325157300:01:001:0151 (наказ № 699-СГ від 03 серпня 2015 року). 
У подальшому ОСОБА_1 , ОСОБА_16 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 ОСОБА_2 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_9 передано земельні ділянки з кадастровими номерами 6325157300:02:002:0151, 6325157300:02:002:0159; 6325157300:02:002:0160, 6325157300:02:002:0161, 6325157300:02:002:0162, 6325157300:02:002:0163, 6325157300:02:002:0164, 6325157300:02:002:0165, 6325157300:02:002:0166, 6325157300:02:002:0167, 6325157300:02:002:0168, 6325157300:02:002:0169, 6325157300:02:002:0170, 6325157300:02:002:0171, 6325157300:02:002:0172, 6325157300:02:002:0173, 6325157300:02:002:0174, 6325157300:02:002:0175, 6325157300:02:002:0176, 6325157300:02:002:0177, 6325157300:02:002:0178 у власність ФГ «Деметра» ОСОБА_1 , про що внесені відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 
Водночас, зазначені вище особи, після передачі земельних ділянок ФГ «Деметра» ОСОБА_1 , вийшли з фермерського господарства, що свідчить про відсутність у останніх мети виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. 
Враховуючи, що відведення земельних ділянок мало бути здійснено на конкурентних засадах згідно з вимогами ст. ст. 116, 127, 135, 137 Земельного кодексу України, зазначені вище накази та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації речових прав ФГ «Деметра ОСОБА_1 на земельні ділянки підлягають визнанню незаконними та скасуванню, акти приймання передачі недійсними, а земельні ділянки поверненню у відання держави.
Посилаючись на вказані обставини прокурор просив:
Визнати незаконними та скасувати накази Головного управління Держгеокадастру у Харківській області: від 03 серпня 2015 року № 697-СГ про передачу у приватну власність ОСОБА_17 земельної ділянки для ведення фермерського господарства загальною площею 3,8569 га ріллі з кадастровим номером 6325157300:02:002:0174; від 03 серпня 2015 року № 698-СГ про передачу у приватну власність ОСОБА_19 земельної ділянки для ведення фермерського господарства загальною площею 1,9110 га ріллі з кадастровим номером 6325157300:02:002:0171 та земельної ділянки для ведення фермерського господарства загальною площею 1,9459 га ріллі з кадастровим номером 6325157300:02:002:0172; від 03 серпня 2015 року № 699-СГ про передачу у приватну власність ОСОБА_9 земельної ділянки для ведення фермерського господарства загальною площею 3,8569 га ріллі з кадастровим номером 6325157300:01:001:0151; від 03 серпня 2015 року № 700-СГ про передачу у приватну власність ОСОБА_18 земельної ділянки для ведення фермерського господарства загальною площею 3,8569 га ріллі з кадастровим номером 6325157300:02:002:0173; від 03 серпня 2015 року № 701-СГ про передачу у приватну власність ОСОБА_8 земельної ділянки для ведення фермерського господарства загальною площею 3,8569 га ріллі з кадастровим номером 6325157300:02:002:0178; від 03 серпня 2015 року № 702-СГ про передачу у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки для ведення фермерського господарства загальною площею 3,8569 га ріллі з кадастровим номером 6325157300:02:002:0176; від 03 серпня 2015 року № 703-СГ про передачу у приватну власність ОСОБА_15 земельної ділянки для ведення фермерського господарства загальною площею 3,8569 га ріллі з кадастровим номером 6325157300:02:002:0166; від 03 серпня 2015 року № 704-СГ про передачу у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки для ведення фермерського господарства загальною площею 3,8569 га ріллі з кадастровим номером 6325157300:02:002:0170; від 03 серпня 2015 року № 705-СГ про передачу у приватну власність ОСОБА_20 земельної ділянки для ведення фермерського господарства загальною площею 3,8569 га ріллі з кадастровим номером 6325157300:02:002:0175; від 03 серпня 2015 року № 706-СГ про передачу у приватну власність ОСОБА_6 земельної ділянки для ведення фермерського господарства загальною площею 3,8569 га ріллі з кадастровим номером 6325157300:02:002:0162; від 03 серпня 2015 року № 707-СГ про передачу у приватну власність ОСОБА_13 земельної ділянки для ведення фермерського господарства загальною площею 3,8569 га ріллі з кадастровим номером 6325157300:02:002:0167; від 03 серпня 2015 року № 708-СГ про передачу у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення фермерського господарства загальною площею 4,4990 га ріллі з кадастровим номером 6325157300:02:002:0160; від 03 серпня 2015 року № 709-СГ про передачу у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки для ведення фермерського господарства загальною площею 3,9292 га ріллі з кадастровим номером 6325157300:02:002:0169; від 03 серпня 2015 року № 710-СГ про передачу у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки для ведення фермерського господарства загальною площею 3,8569 га ріллі з кадастровим номером 6325157300:02:002:0177; від 03 серпня 2015 року № 711-СГ про передачу у приватну власність ОСОБА_12 земельної ділянки для ведення фермерського господарства загальною площею 3,8569 га ріллі з кадастровим номером 6325157300:02:002:0164; від 03 серпня 2015 року № 712-СГ про передачу у приватну власність ОСОБА_7 земельної ділянки для ведення фермерського господарства загальною площею 3,8569 га ріллі з кадастровим номером 6325157300:02:002:0161; від 03 серпня 2015 року № 713-СГ про передачу у приватну власність ОСОБА_10 земельної ділянки для ведення фермерського господарства загальною площею 3,8569 га ріллі з кадастровим номером 6325157300:02:002:0168; від 03 серпня 2015 року № 714-СГ про передачу у приватну власність ОСОБА_16 земельної ділянки для ведення фермерського господарства загальною площею 4,1207 га ріллі з кадастровим номером 6325157300:02:002:0159; від 03 серпня 2015 року № 715-СГ про передачу у приватну власність ОСОБА_11 земельної ділянки для ведення фермерського господарства загальною площею 3,8569 га ріллі з кадастровим номером 6325157300:02:002:0165; від 03 серпня 2015 року № 716-СГ про передачу у приватну власність ОСОБА_14 земельної ділянки для ведення фермерського господарства загальною площею 3,8569 га ріллі з кадастровим номером 6325157300:02:002:0163; 
визнати недійсним акти приймання-передачі від 25 лютого 2016, за якими вказані земельні ділянки передано до ФГ «Деметра» ОСОБА_1 та скасувати рішення приватного нотаріуса Гаражі Н.П., як державного реєстратора, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18 березня 2016 року щодо проведення державної реєстрації права власності за суб`єктом ФГ «Деметра» ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ: 36429409), скасувавши відповідні записи про право власності/довірчої власності за ФГ «Деметра» ОСОБА_1 ; 
зобов`язати ФГ «Деметра» ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ: 36429409) повернути у відання Вільхівської об`єднаної територіальної громади в особі Вільхівської сільської ради (код ЄДРПОУ 04396667) шляхом складання акту приймання-передачі земельні ділянки сільськогосподарського призначення:
загальною площею 3,8569 га ріллі з кадастровим номером 6325157300:01:001:0151;
загальною площею 4,1207 га ріллі з кадастровим номером 6325157300:02:002:0159, 
загальною площею 4,4990 га ріллі з кадастровим номером 6325157300:02:002:0160, 
загальною площею 3.8569 га ріллі кадастровим номером 6325157300:02:002:0161, 
загальною площею 3,8569 га ріллі кадастровим номером 6325157300:02:002:0162, 
загальною площею 3,8569 га ріллі кадастровим номером 6325157300:02:002:0163,
загальною площею 3,8569 га ріллі кадастровим номером 6325157300:02:002:0164, 
загальною площею 3,8569 га ріллі кадастровим номером 6325157300:02:002:0165, 
загальною площею 3,8569 га ріллі з кадастровим номером 6325157300:02:002:0166, 
загальною площею 3,8569 га ріллі кадастровим номером 6325157300:02:002:0167, 
загальною площею 3,8569 га ріллі кадастровим номером 6325157300:02:002:0168,
загальною площею 3,8569 га ріллі кадастровим номером 6325157300:02:002:0169, 
загальною площею 3,8569 га ріллі кадастровим номером 6325157300:02:002:0170, 
загальною площею 1,911 га ріллі кадастровим номером 6325157300:02:002:0171,
загальною площею 1,9456 га ріллі кадастровим номером 6325157300:02:002:0172, 
загальною площею 3,8569 га ріллі кадастровим номером 6325157300:02:002:0173, 
загальною площею 3,8569 га ріллі кадастровим номером 6325157300:02:002:0174, 
загальною площею 3,8569 га ріллі кадастровим номером 6325157300:02:002:0175,
загальною площею 3,8569 га ріллі кадастровим номером 6325157300:02:002:0176, 
загальною площею 3,8569 га ріллі кадастровим номером 6325157300:02:002:0177, 
загальною площею 3,8569 га ріллі кадастровим номером 6325157300:02:002:0178.
12 листопада 2021 року ФГ «Деметра» ОСОБА_1 подано суду відзив, в якому господарство заперечувало проти задоволення позовної заяви в повному обсязі.
Відзив мотивовано тим, що фермерське господарство «Деметра» мало право на використання земельної ділянки площею 81 га (рілля) на підставі договору про спільну діяльність між ДП «Дослідне господарство «Кутузівка» Інституту тваринництва УААН» та ФГ «Деметра».
Постановою президії Української академії аграрних наук від 27 грудня 2007 року протокол № 20 «Про спільну діяльність ДП «Дослідне господарство «Кутузівка» Інституту тваринництва УААН» з приватним сільськогосподарським підприємством «Деметра» погоджено пропозицію щодо спільної діяльності ДП «Дослідне господарство «Кутузівка» Інституту тваринництва УААН» з приватним сільськогосподарським підприємством «Деметра» з вирощування насіння кормових культур шляхом укладення між учасниками договору про спільну діяльність без мети створення окремої юридичної особи. 
Також п. 2 дозволено ДП «Дослідне господарство «Кутузівка» Інституту тваринництва УААН» залучати до спільного використання земельну ділянку площею 104,5 га. 
Постановою президії Української академії аграрних наук від 23 грудня 2009 року протокол № 20 було надано згоду на вилучення із землекористування ДП «Дослідне господарство «Кутузівка» Інституту тваринництва УААН» земельної ділянки площею 81 га (рілля). Саме щодо вказаної земельної ділянки право користування якою було попередньо припинено Розпорядженням ХРДА від 29 січня 2010 року № 159 і було надано дозвіл членам фермерського господарства «Деметра» на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок. 
Набуваючи спірне майно відповідачі правомірно очікували, що ГУ Держгеокадастру в Харківській області мало право ним розпоряджатися, а ФГ «Деметра» після отримання цього майна матиме змогу мирно ним володіти. 
Також, підставою для представництва виконувачем обов`язків керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області у позові зазначено порушення прав та інтересів держави в особі Вільхівської сільської ради (Вільхівської сільської ОТГ), яка є розпорядником земель зазначеної категорії. 
Прокурор не підтвердив правових підстав для представництва територіальної громади, оскільки відповідно до відповіді Вільхівської сільської ради від 09 квітня 2021 року за № 601/1/02-11 остання вважає, що відведення земельних ділянок здійснено належним чином, підстав для подання позову не вбачає.
Без відповідного делегування повноважень з боку місцевої ради органи прокуратури не мають повноважень на пред`явлення від імені територіальної громади в особі відповідної місцевої ради позовів про повернення майна з чужого незаконного володіння. 
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду позовні вимоги про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними актів приймання-передачі, скасування рішень державного реєстратора, повернення земельних ділянок є неефективним та неналежним способом захисту прав, оскільки власником мав бути пред`явлений віндикаційний позов на підставі ст. 387 ЦК України про витребування майна із чужого незаконного володіння.
19 листопада 2021 року Головне управління Держгеокадастру у Харківській області подано відзив на позов, в якому відповідач заперечував проти заявлених вимог. 
Відзив мотивовано тим що на час затвердження проектів землеустрою органом, уповноваженим державою здійснювати функції виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин було Головне управління Держгеокадастру у Харківській області.
30 липня 2015 року до управління звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , із заявами про затвердження проектів землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що розташовані за межами населеного пункту на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області. 
За результатами розгляду вищевказаних клопотань, погодженого у відповідності до статті 186 ЗК України проекту землеустрою, Головним управлінням було видано накази № 697-СГ, 698-СГ, 699-СГ, 700-СГ, 701-СГ, 702-СГ, 703-СГ, 704-СГ, 705-СГ, 706-СГ, 707-СГ, 708-СГ, 709-СГ, 710-СГ, 711-СГ, 712-СГ, 713-СГ, 714-СГ, 715-СГ, 716-СГ від 03 серпня 2015 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність». 
Прокурором не надано доказів, що станом на час розгляду проекту, у Головного управління були наявні відомості стосовно скасування розпорядження Харківської РДА від 29 січня 2010 року № 159, оскільки до компетенції Головного управління не належить з`ясування відомостей про чинність розпоряджень РДА та надання такої правової оцінки цим розпорядженням. 
ТОВ «Земельний ексклюзив» розроблено проект землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок громадянам, згідно розпоряджень Харківської РДА № 159 від 29 січня 2010 року, № 2672 від 23 жовтня 2012 року, № 3623 від 24 грудня 2012 року, в той же час розпорядження від 01 квітня 2021 року № 145, на яке посилається прокурор, розробник не зазначає. 
Відповідно, накази Головного управління № 697-СГ, 698-СГ, 699-СГ, 700-СГ, 701-СГ, 702-СГ, 703-СГ, 704-СГ, 705-СГ, 706-СГ, 707-СГ, 708-СГ, 709-СГ, 710-СГ, 711-СГ, 712-СГ, 713-СГ, 714-СГ, 715-СГ, 716-СГ від 03 серпня 2015 року як акти індивідуальної дії було реалізовано їх застосуванням, а тому їх оскарження не є належним та ефективним способом захисту права, оскільки скасування наказів не може призвести до відновлення порушеного права.
Так, прокуратурою не надано обвинувального вироку суду, що набрав законної сили або інших документів на підтвердження притягнення посадових осіб Головного управління за фактом зловживання владою та службовим становищем.
25 січня 2022 року відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , Фермерське господарство «Деметра» ОСОБА_1 подали заяви про застосування строку позовної давності.
Накази Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо скасування яких заявлено позовні вимоги були прийняті 03 серпня 2015 року, акти приймання-передачі земельних ділянок ФГ «Деметра» ОСОБА_1 складені 25 лютого 2016 року, державна реєстрація права власності на земельні ділянки здійснена 18 березня 2016 року, і на момент подачі позову прокурором 27 серпня 2021 року було вичерпано трирічний строк позовної давності.
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24 квітня 2025 року у задоволенні позовних вимог Харківської окружної прокуратури Харківської області, яка діє в інтересах держави в особі Вільхівської сільської ради відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову судом зазначено, що прокурором обрано неналежний спосіб захисту, оскільки позивачем заявлено негаторний позов замість віндикаційного. Також, повернення спірних земельних ділянок державі порушить справедливий баланс інтересів сторін та призведе до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод шо до права відповідачів на мирне володіння своїм майном, оскільки покладатиме надмірний індивідуальний тягар на ФГ «Деметра» ОСОБА_1
29 квітня 2025 року ФГ «Деметра» ОСОБА_1 подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій господарство просило стягнути 27500 грн витрат, які були понесені на правничу допомогу.
15 травня 2025 року керівником Харківської окружної прокуратури Харківської області подано заперечення на клопотання про розподіл судових витрат, в яких просив залишити вимоги фермерського господарства без задоволення.
Заява мотивована необґрунтованістю заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу.
Договір від 11 грудня 2023 року та акт про надання послуг № 4-25 не містять умов (пунктів) щодо порядку обчислення послуг, що надаються адвокатом. 
Вартість юридичних послуг з точки зору складності справи, витраченого часу, та співрозмірності у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг ФГ «Деметра» ОСОБА_1 не обґрунтовано.
При цьому правова позиція прокуратури, законодавство, судова практика залишались незмінними протягом всього судового розгляду, а тому у адвоката Потеряєвої І.А., яка протягом тривалого часу надавала відповідачу правову допомогу при розгляді справи, не було необхідності в додатковому вивченні матеріалів справи, проведенні аналізу нормативно-правових актів та практики Верховного Суду у даній категорії спорів, що підлягали застосуванню у спірних правовідносинах.
Крім того, за даними Пенсійного фонду України показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески станом на квітень 2024 року становив 19 430 гривень 52 коп., а тому встановлення представнику відповідача гонорару на загальну суму 27500,00 гривень за надання послуг при розгляді однієї судової справи, що дорівнює розміру середньої заробітної плати працівника за місяць, у даному випадку є необґрунтовано завищеним.
Додатковим рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18 червня 2025 року було стягнуто з Харківської обласної прокуратури на користь ФГ «Деметра» ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 27500 гривень.
Додаткове рішення мотивовано тим, що фермерським господарством було понесено витрати на правничу допомогу, які відповідають критеріям реальності, розумності, а також принципу співмірності, обґрунтовані належними доказами, а тому, зважаючи, що Харківська окружна прокуратура Харківської області не має статусу юридичної особи, вказані витрати підлягають стягненню з Харківської обласної прокуратури.
На вказані судові рішення 30 травня 2025 року та 03 липня 2025 року заступник керівника Харківської обласної прокуратури подав апеляційні скарги, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції у частині вирішення спору про зобов`язання повернути спірні земельні ділянки та ухвалити нове, яким витребувати спірне майно у відповідачів, а також залишити вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу без задоволення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що прокурором обрано неналежний спосіб захисту.
Обраний спосіб захисту в даному випадку спрямований на поновлення порушеного права власності держави в особі Вільхівської сільської ради, яка є власником спірних земельних ділянок, шляхом повернення земельних ділянок у її відання, а не усунення перешкод у користуванні.
Посилався на доктрину jura novit curia («суд знає закони»), відповідно до якої суд самостійно здійснює пошук і застосовує норми права для вирішення спору безвідносно до посилань сторін, але залежно від установлених обставин справи
Метою позову у справі № 635/7438/21 є відновлення порушеного права власності держави на земельні ділянки сільськогосподарського призначення. Таким чином, аргументи суду першої інстанції щодо обрання прокурором неправильного способу захисту є беззмістовними, оскільки суд не зв`язаний доводами прокурора щодо способу захисту викладеними у позовній заяві та зобов`язаний надати їм самостійну оцінку та застосувати належний та ефективний спосіб юридичного судового захисту у випадку встановлення підстав для задоволення позову.
Повернення Вільхівській сільській раді спірних земельних ділянок не порушує гарантій статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки у даному випадку втручання у право приватної власності є законним, відповідає меті використання земель в інтересах всього суспільства (територіальної громади) та є пропорційним визначеним цілям.
Під час досудового розслідування в кримінальному провадженні встановлено, що розпорядженням Харківської райдержадміністрації від 29 січня 2010 року за № 159 відповідачам, як членам фермерського господарства «Деметра», надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в розмірі середнього розміру земельної частки (паю) по Харківському району, загальною площею 95,2 умовних кадастрових га, але не більше 81 га в натурі, із земель запасу.
Проте, в користуванні фермерського господарства «Деметра» таких земель не було. Фермерське господарство використовувало в своїй діяльності лише земельну ділянку, яка перебувала в постійному користуванні його засновника ( ОСОБА_1 ), а саме площею 0,5 га.
Вказував, що громадяни мають право на безоплатну приватизацію земельних ділянок для ведення фермерського господарства за рахунок земель, що раніше надавались їм у користування, як членам фермерських господарств, у розмірі земельної частки (паю). Проте, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області проігноровано вимоги чинного законодавства України щодо необхідності відведення спірних земельних ділянок на конкурентних засадах згідно з вимогами ст.ст. 116, 127, 135, 137 Земельного кодексу України
Член фермерського господарства, який не отримував земельну ділянку у користування для створення фермерського господарства, може отримати таку земельну ділянку у власність виключно на загальних підставах.
Водночас, будь-яких відомостей або документів, які б давали можливість пересвідчитися в дійсності у спроможності та намірах відповідачів вести фермерське господарство - самостійно виробляти (вирощувати) товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією, матеріали справи не містять. З вказаного очевидно випливає, що вказані дії відповідачів були спрямовані на штучне використання процедури отримання земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства поза передбаченим законом обов`язковим проведенням земельних торгів, зокрема для використання цих земельних ділянок іншими суб`єктами господарювання. Отримання спірних земельних ділянок у власність відповідачів та подальше їх передання у власність ФГ «Деметра» ОСОБА_1 було спрямовано виключно на розширення земельного банку вказаного фермерського господарства, яке було створено у 2009 році. Будь-яких доказів на підтвердження наміру відповідачів створити фермерські господарства та вести фермерську діяльність та самостійно виробляти (вирощувати) товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією, відповідачами не надано.
Щодо витрат на правничу допомогу, то прокурор вказував, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним і зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами).
Адвокатом Потеряєвою І.А. за весь час розгляду даної справи судом першої інстанції складено 3 процесуальних документи, які були не по суті справи та забезпечено участь у 6 судових засідання, пов`язаних з розглядом даної справи у суді, що не відповідає заявленій суми витрат.
Вказував, що представник юридичної особи, який має статус адвоката, що передбачає вищу юридичну освіту, відповідну фахову підготовку, професійні знання, практичний досвід участі у судових засіданнях, об`єктивно необхідно менше зусиль і часу на опрацювання матеріалів справи, аналізу чинного законодавства з урахуванням предмета спору та предмета доказування, підготовку до судових засідань та заяв по суті справи.
Встановлення представнику відповідача гонорару на загальну суму 27 500, 00 грн за надання послуг при розгляді однієї судової справи, що дорівнює розміру середньої заробітної плати працівника за місяць, у даному випадку є необґрунтовано завищеним.
19 липня 2025 року Головне управління Держгеокадастру у Харківській області подано відзив на апеляційну скаргу, в якому управління просило рішення суду залишити без змін.
Відзив мотивовано тим, що, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову прокурора, оскільки негаторний позов не є належним способом захисту при вирішенні питання скасування наказів, та належним способом захисту для даних позовних вимог.
Накази Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, які просив скасувати прокурор, є ненормативними актами, які на час подання позову вичерпали свою дію, оскільки були повністю реалізовані.
Відповідно, негаторний позов не є належним способом захисту при вирішенні питання про скасування наказів. Існування спірних розпоряджень не можна розцінювати як триваюче правопорушення, і, відповідно, задоволення негаторного позову в цій частині є неможливим.
21 липня 2025 року Фермерського господарства «Деметра» ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому господарство просило рішення суду залишити без змін, а також стягнути судові витрати. 
Відзив мотивовано тим, що прокурором змінено предмет позову в апеляційній скарзі, що не відповідає вимогам цивільного законодавства.
В апеляційній скарзі прокурор фактично просить суд задовільнити не заявлені ним у позові вимоги «зобов`язати ФГ «Деметра» повернути у відання Вільхівської ОТГ …земельні ділянки… шляхом складання актів приймання-передачі», а задовольнити нові вимоги - витребувати з володіння ФГ «Деметра» у власність Вільхівської ОТГ спірні земельні ділянки. 
Принцип jura novit curia застосовується передусім до підстав позову, а не до предмету позову.
Також, цей принцип має важливе значення для тих випадків, коли позов подає приватна особа, яка є юридично недосвідченою, проте прокурор є фахівцем в галузі права, який має здійснювати функції, покладені Конституцією України на органи прокуратури з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.
Публічні інтереси у контролі за раціональним використанням сільськогосподарських земель не порушені, оскільки земля, надана для ведення фермерського господарства, використовується за вказаним призначенням.
20 фізичних осіб, які мають родинні зв`язки, будучи членами ФГ «Деметра», скористались своїм правом на безкоштовне отримання земельних ділянок для ведення фермерського господарства разом з членами родини, та передали усі їх до ФГ «Деметра». Обставини виходу зазначених осіб зі складу членів ФГ «Деметра» жодним чином не вплинув на використання цих земель.
Фермерське господарство протягом шести років, до початку повномасштабного вторгнення рф, добросовісно господарювало на цій землі, вирощуючи пшеницю і соняшник. З лютого 2022 року його господарську діяльність було вимушено призупинено через тимчасову окупацію та активні бойові дії, внаслідок яких усі землі Вільхівської ОТГ виявились забруднені вибухонебезпечними речовинами і досі не обстежені і не розміновані.
Той факт, що відповідачі не створили 20 крихітних фермерських господарств на своїх дрібних ділянках, а об`єднали їх в одному господарстві, створеному раніше, разом з членами родини, також жодним чином не змінив цільове призначення земель.
Законом не встановлено окрему процедуру для отримання землі з метою об`єднання деяких ділянок одим господарством, тому було застосовано звичайну процедура для створення фермерського господарства. Відповідачі, вступив у 2009 році у ФГ «Деметра», отримали земельні ділянки у 2015 році для ведення фермерського господарства, чітко у межах, встановлених законом, маючи намір передати їх цьому господарству. 
Відповідачі покладалися на легітимність дій працівників державного органу - ГУ Держгеокадастру та не мали можливості перевірити правильність їх дій, оскільки це вимагає наявності спеціальної освіти та досвіду у галузі земельного права.
Дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки було надано членам фермерського господарства «Деметра» Розпорядженням ХРДА від 29 січня 2010 року № 159. Останнє було скасоване розпорядженням голови Харківської обладміністрації від 01 квітня 2011 року № 145, яке втратило чинність відповідно до розпорядження ХОДА від 18 травня 2012 року № 288. Отже, розпорядження ХРДА від 29 січня 2010 року № 159 було поновлене. 
Висновок головного юридичного управління ХОДА від 24 березня 2011 року, на який посилається Прокурор, так само втратив силу разом з розпорядженням голови ХОДА від 01 квітня 2011 року № 145.
Заперечення прокурора, що ГУ Держгеокадастр не пересвідчилося в дійсній спроможності та намірах відповідачів вести фермерське господарство не має сенсу, оскільки вони (зазначені особи) з 2009 року вже були членами ФГ «Деметра» та здійснювали фермерську діяльність. 
Повернення спірних земельних ділянок Вільхівській сільській раді є надмірним тягарем для ФГ «Деметра», оскільки внаслідок цього воно не тільки позбавляється права власності на земельні ділянки, а ще й позбавляється можливості здійснювати господарську діяльність, оскільки земля є основним засобом виробництва.
Залучення до справи в якості відповідачів 20 фізичних осіб є помилковим, як і інших осіб. Фактично відповідачем за єдиною вимогою, що має інтерес для Прокурора, є юридична особа - ФГ «Деметра».
31 липня 2025 року Фермерського господарства «Деметра» ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення від 18 червня 2025 року, в якому господарство просило рішення суду залишити без змін.
Відзив мотивовано тим, що договором встановлено вартість правничої допомоги, пов`язаної з розглядом справи у суді першої інстанції, з урахуванням досвіду представника та наукового ступеню кандидата юридичних наук у фіксованій сумі 27500 грн.
Вартість послуг є незмінною та не залежить від фактично витраченого представником часу, кількості підготовлених документів, кількості судових засідань по справі та інших дій, тому не має значення, скільки документів підготував адвокат. Проте, 6 судових засідань по справі перевищує звичайну їх кількість при розгляді справи у суді першої інстанції, що свідчить про обґрунтованість судових витрат.
Адвокатом надано усі документи, що підтверджують надання послуг, їх прийняття та оплату клієнтом, у необхідному обсязі, і суд їх прийняв.
Посилання Прокурора на дані Пенсійного фонду України щодо показнику середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески станом на квітень 2024 року, не є релеватними до даної справи, оскільки адвокат Потеряєва І.А. не укладала трудовий договір з ФГ «Деметра».
Наведений Прокурором показник не стосується заробітної плати у галузі юридичних послуг, а є узагальненням по багатьом професіям, а тому не може бути взятий до уваги при оцінці оплати послуг адвокатів.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача прокурора відділу ХОП Пєскову Ю.В., яка підтримала апеляційну скаргу, представників ФГ «Деметра» - ОСОБА_1 , адвоката Петряєву І. А., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.
Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає в повному обсязі зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.
Судом встановлено, що 16 квітня 2009 року на підставі рішення засновників № 1-09 створено ФГ «Деметра» ОСОБА_1 , до складу якого ввійшли ОСОБА_1 , ОСОБА_16 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 ОСОБА_2 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_9 (том2, а.с. 22)
Розпорядження голови Харківської райдержадміністрації № 159 від 29 січня 2010 року припинено ДП «дослідне господарство «Кутузівка» Інституту тваринництва УААН» право користування на частину земельної ділянки площею 81.00 га та ріллі, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Кулиничівської селищної ради та переведено її в землі запасу сільськогосподарського призначення, сільськогосподарських угідь Кулиничівської селищної ради; надано дозвіл членам фермерського господарства «Деметра» на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок із земель запасу в розмірі середнього розміру земельної частки (паю) по Харківському району, загальною площею 95,2 умовних кадастрових га, але не більше 81 га в натурі (том 1, а.с. 37).
Розпорядженням Харківської обласної державної адміністрації № 145 від 01 квітня 2011 року скасовано розпорядження голови Харківської районної державної адміністрації від 29 січня 2010 року № 159 «Про надання дозволу на дроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» (том 2, а.с. 40).
Розпорядженням Харківської обласної державної адміністрації № 288 від 18 травня 2012 року визнано таким, що втратило чинність, розпорядження голови Харківської обласної державної адміністрації від 01 квітня 2011 року № 145 «Про скасування розпорядження голови районної державної адміністрації» (том 2, а.с. 41).
Розпорядженням Харківської райдержадміністрації № 166 від 26 січня 2011 року внесені зміни до пункту 4.2. розпорядження голови Харківської районної державної адміністрації від 29 січня 2010 року № 159 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок», а саме: доповнено словами «до 01 лютого 2012 року» (том 2, а.с. 37).
Розпорядженням Харківської райдержадміністрації № 2672 від 23 жовтня 2012 року визначено таким, що втратило чинність розпорядження голови районної державної адміністрації від 26 січня 2011 року № 166 «Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 29 січня 2010 року № 159». Продовжено термін дії розпорядження голови Харківської районної державної адміністрації від 29 січня 2010 року № 159 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» до 01 листопада 2013 року (том 2, а.с. 38).
Розпорядженням Харківської райдержадміністрації № 525 від 05 листопада 2014 року визнано таким, що втратив чинність пункт 2 розпорядження голови районної державної адміністрації від 23 жовтня 2012 року № 2672 «Про визнання таким, що втратило чинність розпорядження голови райдержадміністрації від 26 січня 2011 року № 166 «Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 29 січня 2010 року № 159» та продовження терміну дії розпорядження голови райдержадміністрації від 29 січня 2010 року № 159 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» (том 2, а.с. 39).
Наказами від 03 серпня 2015 року Головного управління Держгеокадастру у Харківській області безоплатно передано у приватну власність для ведення фермерського господарства земельні ділянки загальною площею 78,1162 га:
ОСОБА_1 земельну ділянку, загальною площею 4,4990 га ріллі, кадастровий номер 6325157300:02:002:0160 (наказ № 708-СГ);
- ОСОБА_16 земельну ділянку, загальною площею 4,1207 га ріллі, кадастровий номер 6325157300:02:002:0159 (наказ № 714-СГ);
ОСОБА_4 земельну ділянку, загальною площею 3,8569 га ріллі, кадастровий номер 632517300:02:002:0176 (наказ № 702-СГ);
ОСОБА_5 земельну ділянку, загальною площею 3,8569 га ріллі, кадастровий номер 6325157300:02:002:0177 (наказ № 710-СГ);
ОСОБА_6 земельну ділянку, загальною площею 3,8569 га, кадастровий номер 632157300:02:002:0162 (наказ № 706-СГ);
ОСОБА_7 земельну ділянку, загальною площею 3,8569 га ріллі, кадастровий номер 6325157300:02:002:0161 (наказ № 712-СГ);
- ОСОБА_8 земельну ділянку, загальною площею 3,8569 га ріллі, кадастровий номер 6325157300:02:002:0178 (наказ № 701-СГ);
ОСОБА_15 земельну ділянку, загальною площею 3,8569 га ріллі, кадастровий номер 6325157300:02:002:0166 (наказ № 703-СГ);
ОСОБА_10 земельну ділянку, загальною площею 3,8569 га ріллі, кадастровий номер 6325157300:02:002:0168 (наказ № 713-СГ);
ОСОБА_14 земельну ділянку, загальною площею 3,8569 га ріллі, кадастровий номер 6325157300:02:002:0163 (наказ № 716-СГ);
ОСОБА_11 земельну ділянку, загальною площею 3,8569 га ріллі, 6325157300:02:002:0165 (наказ № 715-СГ);
ОСОБА_12 земельну ділянку, загальною площею 3,8569 га, кадастровий номер 6325157300:02:002:0164 (наказ № 711-СГ);
ОСОБА_13 земельну ділянку, загальною площею 3,8569 га ріллі, кадастровий номер 6325157300:02:002:0167 (наказ № 707-СГ);
ОСОБА_3 земельну ділянку, загальною площею 3,8569 га ріллі, кадастровий номер 6325157300:02:002:0170 (наказ № 704-СГ);
ОСОБА_2 земельну ділянку, загальною площею 3,9292 га ріллі, кадастровий номер 6325157300:02:002:0169 (наказ № 709-СТ); 
ОСОБА_19 земельну ділянку, загальною площею 1,9110 га ріллі, кадастровий номер 6325157300:02:002:0171 та площею 1,9459 га ріллі, кадастровий номер 6325157300:02:002:0172 (наказ № 698-СГ);
ОСОБА_18 земельну ділянку, загальною площею 3,8569 га ріллі, кадастровий номер 6325157300:02:002:0173 (наказ № 700-СГ);
ОСОБА_17 земельну ділянку, загальною площею 3,8569 га, кадастровий номер 6325157300:02:002:0174 (наказ № 697-СГ);
ОСОБА_20 земельну ділянку, загальною площею 3,8569 га ріллі, кадастровий номер 6325157300:02:002:0175 (наказ № 705-СГ);
ОСОБА_9 земельну ділянку, загальною площею 3,8569 га ріллі. кадастровий номер 6325157300:01:001:0151 (наказ № 699-СГ). (том 1, а.с. 73-92)
Рішенням ФГ «Деметра» ОСОБА_1 від 25 лютого 2016 року внесено зміни до Статуту щодо порядку формування майна господарства, згідно з яким ОСОБА_1 , ОСОБА_16 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 ОСОБА_2 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_9 передали ФГ «Деметра» ОСОБА_1 належні їм земельні ділянки, про що 25 лютого 2016 року складені акти приймання-передачі та приватним нотаріусом Гаража Н.П., як державним реєстратором, здійснені записи про право власності ФГ «Деметра» ОСОБА_1 на вказані земельні ділянки (том 1, а.с. 61-70).
Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Судовий захист є одним з найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Згідно із частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за частиною першою статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.
За змістом частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.
Разом з тим відповідно до частин першої, другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Статтею 20 ГПК України встановлені особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю), крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем. Спори щодо користування землями фермерського господарства, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, з іншими юридичними особами розглядаються господарськими судами.
Згідно із частиною першою статті 1 Закону України від 19 червня 2003 року № 973-IV «Про фермерське господарство» (далі - Закон № 973-IV) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.
У статті 2 Закону № 973-IV закріплено, що відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України. Тобто спеціальним нормативно-правовим актом у таких правовідносинах є Закон № 973-IV.

За частиною першою статті 5, частиною першою статті 7 Закону № 973-IV право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.
Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 Закону № 973-IV).
Тобто можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства як форми підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією.
Надання (передача) фізичній особі земельних ділянок для ведення фермерського господарства є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства. Натомість відсутність такої реєстрації протягом розумного строку є невиконанням умов закону для отримання земельної ділянки з метою ведення фермерського господарства.
Зі змісту положень статті 12 Закону № 973-IV вбачається, що земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства.
З комплексного аналізу норм статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону № 973-IV можна зробити висновок, що після укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство мало бути зареєстроване в установленому законом порядку і з дати реєстрації набути статусу юридичної особи. З цього часу землекористувачем земельної ділянки є фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.
Фермерські господарства створюються для вироблення товарної сільськогосподарської продукції, здійснення її переробки та реалізації з метою отримання прибутку.
За положенням статті 42 Господарського кодексу України (далі - ГК України) підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Таким чином, і відповідно до статті 1 Закону № 973-IV, і відповідно статті 42 ГК України фермерське господарство є формою підприємницької діяльності, а надана громадянину у встановленому порядку для ведення фермерського господарства земельна ділянка в силу свого правового режиму є такою, що використовується виключно для здійснення власної підприємницької діяльності, а не для задоволення особистих потреб.
Тобто земельні відносини, які є основою створення та діяльності фермерського господарства, проходять у динаміці два етапи:
1) отримання засновником фермерського господарства права (власності або оренди) на землю як передумова створення фермерського господарства;
2) створення фермерського господарства, внаслідок чого особу засновника заміщує фермерське господарство як землекористувач, який веде господарську діяльність на земельній ділянці.
Цей комплекс відносин є нерозривним, одне не існує без іншого в межах легітимної процедури створення фермерського господарства.
Хоча, як зазначалося вище, земельна ділянка надається фізичній особі, однак метою надання є подальше створення фермерського господарства як суб`єкта підприємництва (господарювання) з переданням цьому суб`єкту земельної ділянки. Отже, в процесі створення фермерського господарства його засновник має обмежені правомочності щодо землі, оскільки його обов`язком є створення фермерського господарства, що і буде користувачем цієї землі.
Аналізуючи відносини щодо створення фермерського господарства і набуття ним права власності (користування) землею, можна зробити висновок, що de jure отримує землю фізична особа - засновник фермерського господарства, однак de facto він діє в інтересах створюваного ним фермерського господарства.
У спорах щодо земельних відносин при розмежуванні юрисдикції між цивільними і господарськими судами на першому місці - зміст правовідносин і вже другорядне значення надається суб`єктному складу (фізична чи юридична особа). Адже господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності як за участю юридичних осіб, так і за участю фізичних осіб- підприємців, а в певних випадках і за участю осіб, які не мають статусу суб`єкта господарювання.
Частина четверта статті 302 ГПК України передбачає, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати Верховного Суду.
Зміст частини четвертої статті 302 ГПК України вказує, що має існувати необхідність відступу, така необхідність виникає з певних визначених об`єктивних причин, і такі причини повинні бути чітко визначені та аргументовані. До того ж відступ від правової позиції повинен мати тільки вагомі підстави, реальне підґрунтя, суд не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності вагомої для цього причини.
У рішенні від 27 вересня 1990 року в справі «Коссі проти Сполученого Королівства» (Cossey v. the United Kingdom, заява № 10843/84, пункт 35) ЄСПЛ зазначив, що, хоча він формально не зв`язаний своїми попередніми рішеннями, відступ від них може бути, наприклад, виправданий з метою забезпечення того, що тлумачення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 липня 1950 року (далі - Конвенція) відображає соціальні зміни та відповідає умовам сьогодення.
ЄСПЛ зауважив, що одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), заява № 28342/95). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви міста Люпені проти Румунії» (Lupeni greek catholic parish and others v. Romania), заява № 76943/11).
Надана судам роль в ухваленні судових рішень якраз і полягає в розвіюванні тих сумнівів щодо тлумачення, які існують, оскільки завжди існуватиме потреба в з`ясуванні неоднозначних моментів і адаптації до обставин, які змінюються (рішення ЄСПЛ від 11 квітня 2013 року у справі «Веренцов проти України», заява № 20372/11; рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2013 року у справі «Дель Ріо Прада проти Іспанії» (Del Rio Prada v. Spain), заява № 42750/09).
У рішенні від 18 січня 2001 року у справі «Чепмен проти Сполученого Королівства» (Chapman v. the United Kingdom, заява № 27238/95, пункт 70) ЄСПЛ також наголосив, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом він не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави. Оскільки Конвенція є передусім та в основному системою захисту прав людини, ЄСПЛ має стежити за змінами умов у державі-відповідачі та в інших договірних державах і реагувати, зокрема, на будь-який консенсус між ними як на досягнуті стандарти, до яких слід прагнути.
В інших справах ЄСПЛ також неодноразово зазначав, що відступи від принципу правової визначеності виправдані лише в разі необхідності та за обставин істотного і непереборного характеру (рішення від 31 липня 2008 року у справі «Проценко проти Росії», заява № 13151/04); відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення «помилки, що має фундаментальне значення для судової системи» (рішення від 23 липня 2009 року у справі «Сутяжник проти Росії», заява № 8269/02).
У рішенні від 7 липня 2011 року у справі «Сєрков проти України» (заява № 39766/05) ЄСПЛ наголосив на такому: коло застосування концепції передбачуваності значною мірою залежить від змісту відповідного документа, сфери призначення, кількості та статусу тих, до кого він застосовується; сам факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що вона не відповідає вимозі «передбачуваності» у контексті Конвенції; завдання здійснення правосуддя, що є повноваженням судів, полягає саме в розсіюванні тих сумнівів щодо тлумачення, які залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці (рішення ЄСПЛ від 17 лютого 2004 року у справі «Горжелік та інші проти Польщі» (Gorzelik and Others v. Poland), заява № 44158/98); у цьому зв`язку не можна недооцінювати завдання вищих судів у забезпеченні уніфікованого та єдиного застосування права (рішення від 24 березня 2009 року у справі «Тудор Тудор проти Румунії» (Tudor Tudor v. Romania), заява № 21911/03, та рішення від 02 листопада 2010 року у справі «Стефаніка та інші проти Румунії» (Stefanica and Others v. Romania), заява № 38155/02); неспроможність вищого суду впоратись із цим завданням може призвести до наслідків, несумісних, inter alia, з вимогами статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення від 1 грудня 2005 року у справі «Падурару проти Румунії» (Paduraru v. Romania), заява № 63252/00).
У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначено, що, визнаючи повноваження судді тлумачити закон, слід пам`ятати також і про обов`язок судді сприяти юридичній визначеності, яка гарантує передбачуваність змісту та застосування юридичних норм, сприяючи тим самим забезпеченню високоякісної судової системи (пункт 47).
Судді повинні послідовно застосовувати закон. Однак, коли суд вирішує відійти від попередньої практики, на це слід чітко вказувати в рішенні (пункт 49 цього Висновку).
Згідно з положеннями частини першої, пункту 1 частини другої статті 45 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Велика Палата Верховного Суду як постійно діючий колегіальний орган Верховного Суду забезпечує, зокрема, у визначених законом випадках здійснення перегляду судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.
Задля гарантування юридичної визначеності Велика Палата Верховного Суду має відступати від попередніх висновків Верховного Суду лише за наявності для цього належної підстави. Так, вона може повністю відмовитися від певного висновку на користь іншого або конкретизувати попередній висновок, застосувавши відповідні способи тлумачення юридичних норм. З метою забезпечення єдності та сталості судової практики причинами для відступу від висловленого раніше висновку можуть бути: вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту, через які застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку суспільних відносин у певній сфері або їх правового регулювання (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (пункти 43-45), від 5 грудня 2018 року у справах № 757/1660/17-ц (пункти 43, 44) і № 818/1688/16 (пункти 44, 45), від 15 травня 2019 року у справі № 227/1506/18 (пункт 54), від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (пункти 44, 45), від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (пункт 24), від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (пункт 23), від 23 червня 2020 року у справі № 179/1043/16-ц (пункт 48), від 30 червня 2020 року у справах № 264/5957/17 (пункт 41) і № 727/2878/19 (пункт 39), від 7 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (пункт 35), від 09 вересня 2020 року у справі № 260/91/19 (пункти 58, 59), від 29 вересня 2020 року у справі № 712/5476/19 (пункт 40), від 9 лютого 2021 року у справі № 381/622/17 (пункт 41)).
У постанові від 3 квітня 2019 року у справі № 621/2501/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про розгляд справи у цивільній юрисдикції виходячи з того, що фізична особа, отримавши поза процедурою торгів земельну ділянку, не створила фермерського господарства, а передала її до іншого фермерського господарства, засновником якого ця особа і була.
Аналогічного висновку про належність спору до цивільної юрисдикції Велика Палата Верховного Суду дійшла й у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18, вказавши, що за встановлених обставин справи фермерське господарство є юридичною особою, для створення якої особа як громадянин задовго до видання оскарженого наказу вже отримала земельну ділянку, а тому немає підстав вважати, що земельна ділянка згідно з оскарженим наказом і договором оренди виділялася для того ж фермерського господарства і що обов`язки землекористувача земельної ділянки після укладення цього договору здійснює фермерське господарство, а не його засновник особисто.
У постанові від 12 травня 2020 року у справі № 357/1180/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що землекористувач оспорювані земельні ділянки отримав із земель сільськогосподарського призначення державної власності в оренду для створення фермерського господарства та за встановлених обставин справи право користування зазначеними земельними ділянками не могло перейти до раніше створеного цією особою фермерського господарства. Таким чином, з огляду на суб`єктний склад сторін, характер спірних правовідносин у цій справі спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому суди попередніх інстанцій правильно дійшли висновку про необхідність розгляду справи в порядку цивільного судочинства.
Аналіз наявної практики Великої Палати Верховного Суду засвідчує, що як у випадку визначення цивільної юрисдикції, так і у випадку визначення господарської юрисдикції спору спірні земельні ділянки виділялися для ведення фермерського господарства фізичній особі, що оформлялося відповідним актом уповноваженого органу державної влади чи органу місцевого самоврядування.
При цьому Велика Палата Верховного Суду в якості критерію при визначенні юрисдикції зважала на те, що із заявами про надання земельної ділянки повторно звертається фізична особа, підстави ототожнювати яку з фермерським господарством, яке було раніше створене цією фізичною особою, чи з фермерським господарством, створеним після отримання повторно земельної ділянки для ведення фермерського господарства, відсутні.
Таким чином, у кожній окремій справі юрисдикція спору ставиться у залежність від обставин справи, які не є визначальними ані з точки зору суб`єктного складу спору, ані з точки зору змісту правовідносин (прав і обов`язків учасників спірних правовідносин).
Фактично визначення юрисдикції спору поставлено в залежність від додержання вимог законодавства в межах фактичної процедури створення фермерського господарства, на підставі чого і подано позов.
Підхід до визначення юрисдикції залежно від обставин, які встановлюватимуться після відкриття провадження у справі, під час розгляду справи по суті, значно ускладнює вибір юрисдикції, що, в свою чергу, негативно відображається на доступі до правосуддя.
Ураховуючи викладене, Великою Палатою Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі 922/1830/19 відступлено від висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 619/1680/17-ц, від 3 квітня 2019 року у справі № 621/2501/18, від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18, від 12 травня 2020 року у справі № 357/1180/17, стосовно належності до цивільної юрисдикції спорів про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства.
З метою забезпечення єдності та сталості судової практики Великою Палатою Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі 922/1830/19 зазначено, що спори щодо користування землями фермерського господарства, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, з іншими юридичними особами, мають розглядатися господарськими судами незалежно від того, чи отримувала фізична особа раніше земельну ділянку для створення фермерського господарства і того, чи створила вона це фермерське господарство.
Звертаючись до суду з позовом прокурор вказував, що впродовж 2015 року службові особи Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, зловживаючи владою та службовим становищем безоплатно передали у приватну власність відповідачам земельні ділянки сільськогосподарського призначення, площею 78,1162 га, які у користуванні ФГ «Деметра» ОСОБА_1 та його членів раніше не перебували. Між тим, в подальшому після передачі земельних ділянок вийшли з фермерського господарства, що свідчить про відсутність у останніх мети виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, тобто, фактично відведення земельних ділянок здійснено з порушенням вимог ст. ст. 116, 127, 135, 137 ЗК України, оскільки ФГ «Деметра» ОСОБА_1 мало на меті отримання спірної землі поза конкурентних засадах. Посилюючись на вказані обставини, прокурор вважав за необхідне повернути земельні ділянки у відання держави.
Між тим, сторонами не заперечується, що спірні земельні ділянки використовує ФГ «Деметра» ОСОБА_1 . Отже, за рахунок саме цієї юридичної особи можуть бути задоволені позовні вимоги та спір фактично існує між прокуратурою та фермерським господарством щодо правомірності набуття останнім у власність землі.
Беручи до уваги наведене, вказаний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до частини 1, 4 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.
На виконання вимог частини 1 статті 256 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити прокурору, що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду, та позивач має право протягом десяти днів з дня отримання ним цієї постанови звернутися до Харківського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Харківської обласної прокуратури задовольнити частково.
Рішення Харківського районного суду Харківської області 24 квітня 2025 року та додаткове рішення Харківського районного суду Харківської області 18 червня 2025 скасувати.
Провадження у справі за позовом Харківської окружної прокуратури Харківської області, яка діє в інтересах держави в особі Вільхівської сільської ради до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Харківської районної державної адміністрації Харківської області, Фермерського господарства «Деметра» ОСОБА_1, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними актів приймання-передачі, скасування рішень державного реєстратора, повернення земельних ділянок, третя особа: приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаража Наталія Петрівна закрити.
Роз`яснити Заступнику керівника Харківської обласної прокуратури, що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду. Протягом 10 днів з дня отримання постанови позивач має право звернутися до Харківського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови судового рішення складено 02 лютого 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина