К И Ї В С Ь К И Й    А П Е Л Я Ц І Й Н И Й    С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 листопада 2025 року                                                                 місто Київ
 
справа № 362/5440/25                                   
апеляційне провадження № 22-ц/824/15477/2025
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача - Головачова Я.В.,
 
суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,
 
за участю секретаря судового засідання: Приходька Р.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", подану представником Зеленою Наталією Юріївною, на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області у складі судді Мартинцової І.О. від 25 липня 2025 року у справі за заявою акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про забезпечення позову у справі за позовом акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: товариство з обмеженою відповідальністю "Українська металургійна компанія" про визнання недійсними договорів дарування,  
 
в с т а н о в и в :
 
Короткий зміст обставин справи
 
16 липня 2025 року акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: товариство з обмеженою відповідальністю "Українська металургійна компанія", у якому просило визнати недійсними: договори дарування земельних ділянок від 4 січня 2021 року та від 24 січня 2021 року, укладені між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , кадастрові номери земельних ділянок: 3221483301:01:017:0012; 3221483301:01:017:0026, 3221483301:01:017:0093, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; договір дарування земельної ділянок від 4 січня 2021 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , кадастровий номер земельної ділянки: 3224083200:03:020:0028, яка розташована за адресою: Київська область, Сквирський район, Кривошиїнська сільська рада; договір дарування житлового будинку від 24 січня 2021 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В цей же день АТ "Державний експортно-імпортний банк України" подало заяву про забезпечення позову, у якій просило вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на: земельну ділянку з кадастровим номером 3221483301:01:017:0012 площею 0,2186 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2274565732214; земельну ділянку з кадастровим номером 3221483301:01:017:0026 площею 0,3174 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2274544632214; земельну ділянку з кадастровим номером 3221483301:01:017:0093 площею 0,1763 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2187798832214; земельну ділянку з кадастровим номером 3224083200:03:020:0028 площею 2,901 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Сквирський район, Кривошиїнська сільська рада; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 656485032240; житловий будинок, загальною площею (кв.м): 559,2, з господарськими та побутовими надвірними будівлями та спорудами: погріб "Г", погріб "Д", погріб з шийкою "К", літня кухня "Б", сарай "в", господарчий блок "В", альтанка "Ж", баня "З", альтанка "Л", розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 234873732214.
 
Заява обґрунтована тим, 4 січня 2021 року та 24 січня 2021 року між ОСОБА_1 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдаровувана), дружиною дарувальника, було укладено чотири договори дарування земельних ділянок та один договір дарування житлового будинку, за якими дарувальник передав безоплатно у приватну власність, а обдаровувана прийняла безоплатно у приватну власність нерухоме майно, а саме: земельні ділянки (кадастрові номери: 3221483301:01:017:0012; 3221483301:01:017:0026; 3221483301:01:017:0093), які розташовані у селі Іванковичі Васильківського району Київської області; земельну ділянку (кадастровий номер: 3224083200:03:020:0028), яка розташована у Кривошиїнській сільській раді Сквирського району Київської області; житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Укладенню цих договорів дарування, на думку позивача, передувало те, що 6 серпня 2020 року  між АТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" було укладено кредитний договір № 20-1КО0003.
 
В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між               АТ "Державний експортно-імпортний банк України", ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 20-1ZP0131.
 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 31 травня 2023 року у справі                    № 910/11773/22 частково задоволено позов АТ "Державний експортно-імпортний банк України" та солідарно стягнуто з ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД",  ТОВ "Торговий дім "Поліхім", ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором, яка складається із 15 771 799 36 коп. - суми заборгованості по овердрафту, 1 840 грн 04 коп. - заборгованості по комісії, 260 606 грн 58 коп. - три проценти річних, 1 002 593 грн 71 коп. - інфляційних втрат.
 
Вказане рішення суду не виконано, виконавчі провадження перебувають на примусовому виконанні, а майно і кошти на рахунку у боржника ОСОБА_1 відсутні.
 
Зазначає, що оспорювані правочини були вчиненні у період виникнення заборгованості за кредитним договором і містять ознаки фраудаторності, тобто для уникнення звернення стягнення на нерухоме майно в рахунок виконання грошового зобов`язання.
 
Дані обставини свідчать про те, що існує ризик недобросовісного відчуження відповідачем ОСОБА_2 належного їй на праві власності майна на користь третіх осіб. В свою чергу такі дії відповідача можуть істотно ускладнити виконання рішення суду.
 
Короткий зміст судового рішення
 
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2025 року у задоволенні заяви АТ "Державний експортно-імпортний банк України" про забезпечення позову відмовлено. 
 
Ухвала мотивована тим, що заявник не надав доказів, які б свідчили про дії відповідача, здатні ускладнити виконання рішення суду. Посилання лише на потенційну можливість недобросовісної поведінки без належного обґрунтування та доказів не є підставою для вжиття заходів забезпечення позову. Крім того, заява не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення, а лише зазначено про його незастосування.
 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи
 
У поданій апеляційній скарзі представник АТ "Державний експортно-імпортний банк України" - Зелена Н.Ю., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.
 
Скаржник зазначає, що висновок суду є помилковим, оскільки забезпечення позову допускається за наявності достатньо обґрунтованого припущення щодо ризику можливого відчуження майна, а не лише за умови встановлення фактичних дій відповідача. Також, на його думку, незазначення у заяві про забезпечення позову пропозиції щодо зустрічного забезпечення не є підставою для відмови, оскільки він обґрунтовував недоцільність застосування такого заходу.
 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
 
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у відзиві на апеляційну скаргу зазначає про безпідставність вимог АТ "Державний експортно-імпортний банк України", а тому задоволенню не підлягають.
 
Інші учасники справи відзиви на апеляційну скаргу не подали.
 
Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання 
 
Представник АТ "Державний експортно-імпортний банк України" - Зелена Н.Ю. в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просила її задовольнити.
 
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону. 
 
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
 
Фактичні обставини справи, позиція суду апеляційної інстанції та застосовані норми права
 
Відповідно до частини 1, 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
 
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 150 ЦПК України, позов дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
 
Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).
 
Як убачається з роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно  виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення  виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
 
При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
 
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
 
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
 
Аналізуючи наведені процесуальні норми, обставини справи, вбачається, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.
 
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.
 
Як убачається з матеріалів справи, 6 серпня 2020 року між АТ "Державний експортно-імпортний банк України" (кредитор), ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" (позичальник) та ОСОБА_1 (поручитель) укладено договір поруки № 20-1ZP0131, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався солідарно відповідати перед кредитором за своєчасне виконання позичальником основного зобов`язання - повернення кредитних коштів за кредитним договором від 6 серпня 2020 року № 20-1КО0003, у формі овердрафту з лімітом 17 700 000 грн, з кінцевим терміном повернення - 5 лютого 2021 року.
 
4 січня 2021 року та 24 січня 2021 року між ОСОБА_1 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдаровувана), дружиною дарувальника, було укладено чотири договори дарування земельних ділянок та один договір дарування житлового будинку, за якими дарувальник передав безоплатно у приватну власність, а обдаровувана прийняла безоплатно у приватну власність нерухоме майно, а саме: земельні ділянки (кадастрові номери: 3221483301:01:017:0012; 3221483301:01:017:0026; 3221483301:01:017:0093), які розташовані у селі Іванковичі Васильківського району Київської області; земельну ділянку (кадастровий номер: 3224083200:03:020:0028), яка розташована у Кривошиїнській сільській раді Сквирського району Київської області; житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 31 травня 2023 року у справі                    № 910/11773/22 частково задоволено позов АТ "Державний експортно-імпортний банк України" та солідарно стягнуто з ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД",  ТОВ "Торговий дім "Поліхім", ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором, яка складається із 15 771 799 36 коп. - суми заборгованості по овердрафту, 1 840 грн 04 коп. - заборгованості по комісії, 260 606 грн 58 коп. - три проценти річних, 1 002 593 грн 71 коп. - інфляційних втрат.
 
АТ "Державний експортно-імпортний банк України" вважає, що ОСОБА_1 безоплатно відчужив на користь ОСОБА_2 нерухоме майно з метою уникнення виконання грошового зобов`язання (фраудаторний правочин).
 
З наведеного слідує, що між сторонами існує спір щодо дійсності укладених правочинів.
 
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, АТ "Державний експортно-імпортний банк України" посилалося на те, що є обґрунтовані припущення про те, що ОСОБА_2 може відчужити належні їй на праві власності земельні ділянки та житловий будинок за рахунок яких можливо виконати рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , у разі задоволення позову про визнання договорів дарування недійсними. 
 
Також наголошує на тому, що рішенням Господарського суду міста Києва від 31 травня 2023 року у справі № 910/11773/22 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості залишається невиконаним, а майно на яке може бути звернуто стягнення відсутнє.
 
На думку скаржника, дані обставини вказують на те, що ОСОБА_2 , як власниця належного раніше ОСОБА_1 майна, яке є предметом розгляду заяви про забезпечення позову у даній справі, може відчужити їх, що утруднить виконання рішення суду, у разі задоволення позову.
 
Згідно з витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно,           ОСОБА_2 на праві власності належать земельні ділянки з кадастровими номерами: 3221483301:01:017:0012; 3221483301:01:017:0026; 3221483301:01:017:0093, які розташовані у селі Іванковичі Васильківського району Київської області; земельна ділянка з кадастровим номером: 3224083200:03:020:0028), яка розташована у Кривошиїнській сільській раді Сквирського району Київської області; житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 81-84). 
 
На думку скаржника, дані обставини вказують на те, що ОСОБА_2 , як власниця належного раніше ОСОБА_1 майна, яке є предметом розгляду заяви про забезпечення позову у даній справі, може відчужити їх, що утруднить виконання рішення суду, у разі задоволення позову.
 
Як зауважено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
 
Водночас, як вбачається зі змісту пункту 23 постанови Верховного Суду від 3 березня 2023 року в справі № 905/448/22, надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.
 
Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 7 квітня 2023 року у справі № 910/8671/22, від 27 квітня 2023 року у справі № 916/3686/22, від  9 квітня 2024 року у справі № 917/1610/23, від 4 жовтня 2024 року у справі № 913/289/24, від 7 жовтня 2024 року у справі № 908/1291/24 та інших.
 
Ураховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що у разі відчуження відповідачем ОСОБА_2 під час розгляду даної справи земельних ділянок та житлового будинку, що є предметом оспорюваних договорів дарування, для належного захисту та поновлення порушених прав, позивач буде змушений вживати додаткових заходів, як то збільшення позовних вимог або зміна предмета спору, заміна неналежного відповідача, тощо, що до того ж обмежується процесуальними строками.
 
При цьому, відсутність на даний час будь-яких дій відповідачів, які могли б підтвердити їх наміри щодо відчуження нерухомого майна, яке є предметом оспорюваних договорів, не спростовують наявності у ОСОБА_2 , як одноособового власника такого майна можливості вільно розпоряджатися ним, якщо не вжити заходи забезпечення позову.
 
З урахуванням наведених обставин та положень закону, колегія суддів вважає обґрунтованими припущення позивача про високу ймовірність відчуження відповідачем ОСОБА_2 земельних ділянок та житлового будинку, які є предметом оспорюваних договорів дарування, що в свою чергу може призвести до утруднення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених прав/інтересів позивача, у разі задоволення позову.
 
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції вищевказаного не врахував та як наслідок дійшов помилково висновку про відмову в забезпеченні позову з тих підстав, що не доведено обставин існування реальної загрози не виконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Суд першої інстанції залишив поза увагою, що згідно процесуального закону умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду.
 
Колегія суддів також погоджується з доводами скаржника, що відсутність пропозицій щодо зустрічного забезпечення не може бути підставою для відмови у вжитті заходів забезпечення позову.
 
Так, Верховний Суд у постанові від 20 серпня 2020 року в справі № 910/6503/19 зазначив, що застосування заходів зустрічного забезпечення позову за зверненням особи, якою подано заяву про забезпечення позову, є правом суду. А тому розгляд судом заяви про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного позову, не є порушенням статті 151 ЦПК України.
 
Таким чином, з матеріалів справи убачається, що предметом спору у даній справі, в межах якої позивач просить вжити заходи забезпечення позову, є вимога про визнання недійсними договорів дарування, укладенню яких, на думку позивача, передувало укладення                6 серпня 2020 року  між АТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" кредитного договору № 20-1КО0003 та в забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором укладення договору поруки  № 20-1ZP0131 між АТ "Державний експортно-імпортний банк України", ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" та ОСОБА_1 . На переконання позивача, оспорювані договори дарування було вчинено з метою ухилення ОСОБА_1 від солідарного виконання зобов`язань за кредитним договором та договором поруки і без наміру створити передбачені цими договорами правові наслідки.
 
З огляду на викладене, з'ясувавши обсяг позовних вимог, відповідність забезпечення позову, який просить застосувати позивач заявленим позовним вимогам, оцінивши співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом якого позивач звернувся до суду, а також ефективність способу захисту, про який просить позивач, колегія суддів вважає, що наявні правові підстави для вжиття заходу забезпечення позову в обраний позивачем спосіб, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення даного позову.
 
При цьому, колегія суддів зауважує, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Так, земельні ділянки (кадастрові номери: 3221483301:01:017:0012; 3221483301:01:017:0026; 3221483301:01:017:0093), які розташовані у селі Іванковичі Васильківського району Київської області; земельну ділянку (кадастровий номер: 3224083200:03:020:0028), яка розташована у Кривошиїнській сільській раді Сквирського району Київської області; житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ,залишаться у володінні та користуванні відповідача ОСОБА_2 , а можливість розпоряджатися майном обмежується на певний час, тобто має тимчасовий характер та є лише збереженням існуючого становища до розгляду цієї справи по суті.
 
Таким чином, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви АТ "Державний експортно-імпортний банк України" про забезпечення позову.
 
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
                
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", подану представником Зеленою Наталією Юріївною, задовольнити.
 
Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2025 року скасувати і ухвалити нове судове рішення такого змісту.
 
Заяву акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про забезпечення позову задовольнити.
 
Накласти арешт на належну ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером 3221483301:01:017:0012 площею 0,2186 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2274565732214.
 
Накласти арешт на належну ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером 3221483301:01:017:0026 площею 0,3174 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2274544632214.
 
Накласти арешт на належну ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером 3221483301:01:017:0093 площею 0,1763 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2187798832214.
 
Накласти арешт на належну ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером 3224083200:03:020:0028 площею 2,901 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Сквирський район, Кривошиїнська сільська рада; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 656485032240.
 
Накласти арешт на належний ОСОБА_2 житловий будинок, загальною площею (кв.м): 559,2, з господарськими та побутовими надвірними будівлями та спорудами: погріб "Г", погріб "Д", погріб з шийкою "К", літня кухня "Б", сарай "в", господарчий блок "В", альтанка "Ж", баня "З", альтанка "Л", розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 234873732214.
 
За даною постановою стягувачем є акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України", Код ЄДРПОУ: 00032112, адреса: місто Київ, вулиця Антоновича, 127; боржником: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
 
Строк пред`явлення до виконання - три роки.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

 
Головуючий                                                            

 
 
Судді: