Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2026 року Справа№200/6028/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 28.12.2023 № 540904-2417-0522-UA 14120190000021407;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 09.02.2024 № 64790-2417-0522-UА14120190000021407;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 13.03.2025 № 6412-2405-0522-UА14120190000021407.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що у зв`язку з купівлею ним 1/3 частки нежитлових будівель та споруд бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться в АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу 1/3 частки нежитлових будівель та споруд бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », посвідченого державним нотаріусом Першої Краматорської державної нотаріальної контори Фареник О.О., зареєстрованому в реєстрі № 2-2832 від 15.09.2021 року, Святогірською міською радою, Позивачем, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 03.02.2022 року підписано Додаткову угоду № 141412202 до Договору оренди земельної ділянки № 46 від 03.04.2014 року. Вказаною Додатковою угодою, зокрема, замінено Орендаря 2 у Договорі оренди земельної ділянки № 46 від 03.04.2014 року з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 . Позивач зауважив, що Головним управлінням ДПС у Донецькій області за платежем «Орендна плата з фізичних осіб» за вищенаведену земельну ділянку було сформовано податкові повідомлення-рішення: від 28.12.2023 № 540904-2417-0522-UA14120190000021407, яким за 2023 рік визначено податкове зобов`язання в розмірі 89 522,79 грн (податкове повідомлення рішення з Електронного кабінету платника податків додається); від 09.02.2024 № 64790-2417-0522-UA14120190000021407, яким визначено податкове зобов`язання в розмірі 94 088,45 грн (податкове повідомлення рішення з Електронного кабінету платника податків додається); від 13.03.2025 № 6412-2405-0522-UA14120190000021407, яким визначено податкове зобов`язання в розмірі 105 379,06 грн (податкове повідомлення рішення з Електронного кабінету платника податків додається). Позивач не погоджується з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки відповідачем при прийнятті податкових повідомлень-рішень, не взято до уваги те, що м. Святогірськ Святогірської міської територіальної громади включено в перелік територій активних бойових дій, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року № 376, застосування редакції пп. 69.14 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, яка набрала чинності з 06.05.2023, починаючи з 01.01.2023. Враховуючи вищевказане, податкові повідомлення-рішення прийняті з порушенням вимог чинного законодавства України, є протиправними та підлягають скасуванню.
Відповідачем був наданий відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що Святогірська міська рада листом від 29.01.2024 № 280/01.01-12 та додатковим листом від 27.03.2025 №849/01.01-13 надала перелік орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік станом на 01.01.2024. У даному переліку була наявна наступна інформація щодо фізичної особи ОСОБА_1 , а саме: договір оренди від 03.04.2014 №46 на 10 років та додаткова угода від 03.02.2022 № 141412202, площа земельної ділянки 1,5109 га (1/3 частка від 4,5326 га) за адресою: АДРЕСА_1 , функціональне призначення – (07.01) земельні ділянки рекреаційного призначення (додаток 1). На підставі наданої інформації ОСОБА_1 було нараховано орендну плату та сформовані податкові-повідомлення рішення (форма Ф) від 28.12.2023 № 540904-2417-0522-UA14120190000021407, від 09.02.2024 № 64790-2417-0522-UA14120190000021407 та від 13.03.2025 № 6412-2405-0522-UA14120190000021407, яке було направлено поштою з повідомленням про вручення. Відповідач зауважив, що Кодексом визначено підстави для не нарахування плати за землю за земельні ділянки, що знаходяться на території активних бойових дій та тимчасово окупованих територіях. Так, відповідно до підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу власники та користувачі земельних ділянок не нараховують та не сплачують плату за землю (земельний податок та/або орендна плата) на територіях активних бойових дій або тимчасово окупованих російською федерацією, а саме: фізичні особи: 2022 рік – з 1 січня до 31 грудня; 2023 рік – з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, в якому було завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території; юридичні особи та фізичні особи – підприємці: 2022 рік – з 1 березня до 31 грудня; 2023 рік – з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, в якому було завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території. Відповідно до Переліку територій, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, зареєстрованим Міністерством юстиції України 11 березня 2025 № 380/43786, територію Святогірської міської територіальної громади Донецької області віднесено з 01.01.2023 року до території можливих бойових дій. Отже, фізичні особи не звільняються від нарахування і сплати орендної плати з фізичних осіб за ділянки, які розташовані на території Святогірської міської територіальної громади, за 2023 - 2025 роки. На підставі вищевикладеного, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.
Позивачем було надано відповідь на відзив, в якому він зазначив наступне, що застосування пп.69.14 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України у редакції Закону України від 11.04.2023 №3050-ІХ не відповідатиме принципу правової визначеності, складовою якого є принцип легітимних очікувань, який має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування чинних норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій.
Відповідачем були надані заперечення на відповідь позивача, в яких він зазначив наступне, що у позивача відсутні пільги щодо сплати орендної плати з фізичних осіб на підставі п. 69.14 п. 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, так як Святогірська міська територіальна громада законодавчо не віднесена до територій «активних бойових дій» та /або «тимчасово окупованих», адже відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, зареєстрованого Міністерством юстиції України 11 березня 2025 № 380/43786, яким затверджено Перелік територій, територію Святогірської міської територіальної громади з 01.01.2023 віднесено до території можливих бойових дій. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що земельна ділянка, яка перебуває в оренді у позивача, розташована за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Святогірськ, вул. Курортна, 9, «Дубравушка», тобто на території Святогірської міської територіальної громади, яка віднесена з 01.01.2023 року до території можливих бойових дій, що не звільняє фізичних осіб від нарахування і сплати орендної плати з фізичних осіб за земельні ділянки за 2023-2025 роки, тому Головним управлінням ДПС у Донецькій області в межах встановлених строків нараховані позивачу податкові зобов`язання з орендної плати за 2023, 2024, 2025 роки, які відповідають нормам Податкового кодексу України, та податкові повідомлення-рішення (форма Ф) від 28.12.2023 № 540904-2417-0522-UA14120190000021407, від 09.02.2024 № 64790-2417-0522- UA14120190000021407 та від 13.03.2025 № 6412-2405-0522- UA14120190000021407 сформовані правомірно та вручені належним чином. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18.08.2025 року відкрито провадження у справі та ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Питання дотримання строків звернення вирішити після надання відповідних доказів від учасників справи. Встановлений відповідачу строк для надання на адресу суду: відзиву на позовну заяву та усіх наявних доказів на підтвердження зазначеного у ньому; докази щодо ознайомлення позивача з наявністю спірних податкових повідомлень-рішень. Встановлений позивачу строк для надання на адресу суду: доказів отримання ним всіх податкових повідомлень-рішень 11 липня 2025 року з Електронного кабінету платника податків.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.12.2025 року у задоволенні клопотання представника Головного управління ДПС у Донецькій області щодо розгляду справи за правилами загального позовного провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасуванням податкових повідомлень-рішень - відмовлено. 
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.12.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень в частині позовних вимог: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 28.12.2023 № 540904-2417-0522-UA 14120190000021407; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 09.02.2024 № 64790-2417-0522-UА14120190000021407 залишено без руху та надано позивачеві строк для надання на адресу суду - заяви про поновлення строку звернення до суду щодо поважних причин пропуску строку звернення з 05.12.2024 по 07.08.2025 року, із зазначенням інших підстав підтверджуючих поважність пропуску цього строку звернення. 
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.01.2026 року ухвалено вважати строк звернення позивача з даним адміністративним позовом не пропущеним. Продовжено розгляд справи №200/6028/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. 
Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, відповідно до наявності реєстрації кабінету електронного суду у позивача та відповідача по справі, про що свідчить відповідна відмітка в графі «доставлено» та в графі «дата встановлення статусу» зазначено «18.08.2025».
Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , у відповідності до копії паспорта серії НОМЕР_2 виданим Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 13.07.1996 року є громадянином України. 
Відповідач: Головне управління ДПС у Донецькій області (ЄДРПОУ: 44070187) - в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.
Слід зауважити, що у відповідності до приписів ч.1 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Позивач у своєму позові зазначив: - «У зв`язку з купівлею ОСОБА_1 (далі – Позивач) у ОСОБА_2 1/3 частки нежитлових будівель та споруд бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться в АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу 1/3 частки нежитлових будівель та споруд бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », посвідченого державним нотаріусом Першої Краматорської державної нотаріальної контори Фареник О.О., зареєстрованому в реєстрі № 2-2832 від 15.09.2021 року, Святогірською міською радою, Позивачем, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 03.02.2022 року підписано Додаткову угоду № 141412202 до Договору оренди земельної ділянки № 46 від 03.04.2014 року (копія додається). Вказаною Додатковою угодою, зокрема, замінено Орендаря 2 у Договорі оренди земельної ділянки № 46 від 03.04.2014 року з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 . Копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 298784595 від 09.02.2022 року додається.».
Відповідач у своєму відзиві зазначив: - «Святогірська міська рада листом від 29.01.2024 № 280/01.01-12 та додатковим листом від 27.03.2025 №849/01.01-13 надала перелік орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік станом на 01.01.2024. У даному переліку була наявна наступна інформація щодо фізичної особи ОСОБА_1 , а саме: договір оренди від 03.04.2014 №46 на 10 років та додаткова угода від 03.02.2022 № 141412202, площа земельної ділянки 1,5109 га (1/3 частка від 4,5326 га) за адресою: АДРЕСА_1 , функціональне призначення – (07.01) земельні ділянки рекреаційного призначення (додаток 1).».
Наявність у позивача в оренді 1/3 частки землі рекреаційного призначення, для обслуговування нежитлових будівель і споруд бази відпочинку «Дубравушка», кадастровий номер 1414170500:01:001:0005 площею – 4,5326 га, підтверджується також наявними в матеріалах справи копіями Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 09.02.2022 року №298784595 та Додатковою угодою №141412202 до договору оренди земельної ділянки №46 від 03.04.2014 від 03.02.2022 року. 
Отже, наявність у позивача в оренді вищезазначеної земельної ділянки та необхідність сплати за неї орендної плати орендодавцю – Святогірської міської ради учасниками справи не заперечується.
Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Донецькій області за платежем «Орендна плата з фізичних осіб» код платежу – 18010900, за вищенаведену земельну ділянку було сформовано податкові повідомлення-рішення:
від 28.12.2023 № 540904-2417-0522-UA14120190000021407, яким за 2023 рік визначено податкове зобов`язання в розмірі 89 522,79 грн.;
від 09.02.2024 № 64790-2417-0522-UA14120190000021407, яким визначено податкове зобов`язання в розмірі 94 088,45 грн.;
від 13.03.2025 № 6412-2405-0522-UA14120190000021407, яким визначено податкове зобов`язання в розмірі 105 379,06 грн.
Слід зауважити, що учасниками справи наявність вищезазначених податкових повідомлень-рішень, а також їх розрахунок не оскаржується у відповідності до заявлених позивачем позовних вимог та наданих учасниками справи заяв по суті спірних правовідносин.
Питання дотримання позивачем строку звернення, надсилання відповідачем даних податкових повідомлень-рішень були вирішені судом в ухвалі від 23.01.2026 року.
Позивач звертаючись до суду з даним адміністративним позовом, в якості оскарження та скасування вищезазначених податкових повідомлень-рішень виділив наступні спірні питання, а саме, що: - «Відповідачем при прийнятті податкових повідомлень-рішень від 28.12.2023 № 540904-2417-0522-UA14120190000021407, від 09.02.2024 № 64790-2417- 0522-UA14120190000021407, від 13.03.2025 № 6412-2405-0522- UA14120190000021407, не взято до уваги те, що м. Святогірськ Святогірської міської територіальної громади включено в перелік територій активних бойових дій, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року № 376, застосування редакції пп. 69.14 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, яка набрала чинності з 06.05.2023, починаючи з 01.01.2023 не відповідає принципу lex retro non agit, та суперечить приписам ст. 58 Конституції України.».
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Згідно норм підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України, орендна плата для цілей розділу XII Податкового кодексу України - обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди.
Відповідно до норм статті 269 ПК України, платниками плати за землю є, зокрема, платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.
Приписами підпункту 270.1.2 пункту 270.1 статті 270 ПК України, об`єктами оподаткування платою за землю є об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.
Відповідно до статті 284.2 ПК України, якщо право на пільгу у платника виникає протягом року, то він звільняється від сплати податку починаючи з місяця, що настає за місяцем, у якому виникло це право. У разі втрати права на пільгу протягом року податок сплачується починаючи з місяця, що настає за місяцем, у якому втрачено це право.
Статтею 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).
Відповідно до пункту 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.
Відповідно до пункту 287.5 статті 287 ПК України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Згідно з нормами статті 288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.
Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.
Відповідно до пункту 288.4. статті 288 ПК України, розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (крім випадків консервації таких земельних ділянок або визнання земельних ділянок забрудненими (потенційно забрудненими) вибухонебезпечними предметами).
Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку:
для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки;
для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області;
не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах (пункт 288.5. ст. 288 ПКУ).
Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.
На час розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, Верховною Радою України 15.03.2022 був прийнятий Закон України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким пункт 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України був доповнений, зокрема, підпунктом 69.14 такого змісту: «Тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний, надзвичайний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, а також за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, визначається Кабінетом Міністрів України».
Пунктом 4 цього Закону Кабінету Міністрів України доручено невідкладно забезпечити перегляд та приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.
Таким чином, за змінами підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, не підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності): 1) за земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб та: розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації; 2) за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями, як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 06.12.2022 №1364 визначено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі - Перелік), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій. До територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються території можливих бойових дій та території активних бойових дій.
Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій виданий наказ від 22.12.2022 № 309 (зареєстрований в Міністерстві Юстиції України 23.12.2022 №1668/39004, далі - Перелік територій), яким відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року № 1364 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, що додається.
Вказаним Наказом (у первинній редакції) Святогірську міську територіальну громаду віднесено до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії (території можливих бойових дій) з 24.02.2022 та з 25.05.2022 по 12.09.2022 року віднесено до тимчасово окупованих Російською Федерацією території України. 
У редакції Наказу від 23.01.2023 року та у редакції станом на час прийняття спірного податкового повідомлення рішення від 28.12.2023 року, від 09.02.2024 та від 13.03.2025 року Святогірську міську територіальну громаду віднесено до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії (території можливих бойових дій) з 24.02.2022.
З урахуванням наведеного, судом встановлено, що Святогірську міську територіальну громаду, на якій розташована земельна ділянка, яка знаходиться в оренді у позивача, з 24.02.2022 по 13.03.2025 року була віднесена до територій можливих бойових дій, в свою чергу з 25.05.2022 по 12.09.2022 року перебувала як тимчасово окупована територія. 
Таким чином, за нормами Податкового кодексу України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин та були чинні на момент виникнення спірних правовідносин, єдиною умовою для ненарахування та несплати зазначених податкових зобов`язань було розташування відповідних об`єктів нерухомого майна на території, на якій ведуться (велися) бойові дії.
Разом з тим, 11.04.2023 Верховною Радою України було прийнято Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно" №3050-IX (набрав чинності 06.05.2023), яким підпункт 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України викладено в наступній редакції:
"69.14. За період з 01.01.2022 до 31.12.2022 не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період з 01.03.2022 до 31.12.2022 - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
Починаючи з 01.01.2023, за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, в якому було завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території.
Суд зазначає, що відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
У рішенні у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999 №1-рп/1999, Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті. Положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).
Тобто, відповідно до Закону України №2120-IX від 15.03.2022, який було прийнято Верховною Радою України, позивач мав пільгу щодо сплати орендної плати за земельну ділянку, яка розташована в зоні бойових дій.
При цьому, 11.04.2023 Верховною Радою України було прийнято Закон України №3050-ІХ (набрав чинності 06.05.2023), яким скасовано пільгу по сплаті орендної плати, щодо територій, які віднесені до можливих бойових дій.
Так, податкові зобов`язання визначено за період, у якому не були чинними положення Закону України №3050-ІХ, що суперечить нормам статті 58 Конституції України.
Згідно з пунктом 284.2 статті 284 ПК України, у разі втрати права на пільгу протягом року податок сплачується починаючи з місяця, що настає за місяцем, у якому втрачено це право.
Закон України № 3050-ІХ набрав чинності 06.05.2023.
З урахуванням правила дії закону в часі, з огляду на дату набуття чинності Законом №3050-IX від 11.04.2023, яким змінено редакцію підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України (06.05.2023), який до цієї дати на час введення воєнного стану передбачав звільнення від сплати орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності у випадку розташування таких земельних ділянок на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, суд вважає, що за період березень-грудень 2022 року та січень-квітень 2023 року у позивача був відсутній обов`язок зі сплати орендної плати.
Отже, обов`язок щодо сплати орендної плати за землю виникає у платників податків, об`єкти оподаткування яких розташовані на території можливих бойових дій з травня 2023 року.
На підставі викладеного вище, суд зазначає, що позивач був звільнений від орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності у період з 01.03.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2023 по 30.04.2023.
В свою чергу, оскаржувані позивачем податкові-повідомлення рішення були прийняті відповідачем – 28.12.2023 року, 09.02.2024 року та 13.03.2025 року, на той час коли вже діяла редакція Закону України від 11.04.2023 року №3050-ІХ та враховуючи, що Святогірську міську територіальну громаду було віднесено до території можливих бойових дій, а не до території активних бойових дій або тимчасово окупованих територій, в даному випадку відповідачем податкові повідомлення-рішення були прийняті з урахуванням норм чинного та діючого законодавства та підстав порушень прав позивача в частині їх прийняття судом під час розгляду даної справи не встановлено. 
Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 28.10.2025 року №200/673/25, суд виснував: - «Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжений відповідними Указами та діє по теперішній час.
Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" № 2120-ІХ від 15 березня 2022 року доповнено пункт 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України підпунктом 69.22, відповідно до якого тимчасово, на період дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, по 31 грудня року, в якому припинено або скасовано воєнний стан, положення статті 266 цього Кодексу застосовуються з урахуванням таких особливостей:
за 2021 та 2022 податкові (звітні) роки не нараховується та не сплачується податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, та за об`єкти житлової нерухомості, що стала непридатною для проживання у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;
за період з 1 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, які перебувають у власності юридичних осіб, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, та за об`єкти житлової нерухомості, що стала непридатною для проживання у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;
тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, в якому припинено або скасовано воєнний стан, введений Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, не нараховується та не сплачується податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації. При цьому платники податку - юридичні особи протягом шести календарних місяців після місяця, в якому припинено чи скасовано воєнний стан, введений Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, мають право подати уточнюючу податкову декларацію, в якій відображаються зміни розміру податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за відповідний податковий період. Для платників податку - фізичних осіб контролюючий орган самостійно обчислює податкове зобов`язання за період з 1 січня по 1 березня 2022 року.
Водночас, відповідно до підпункту 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України (в редакції що діє з 06 травня 2023 року згідно Закону № 3050-IX) тимчасово, на період дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, по 31 грудня року, в якому припинено або скасовано воєнний стан, положення статті 266 цього Кодексу застосовуються з урахуванням таких особливостей:
підставою для обчислення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб, що були пошкоджені або знищені, є відомості, визначені статтею 266 цього Кодексу, дані Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України (далі - Реєстр майна), та дані Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, визначеного у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується:
1) за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України:
за 2021 та 2022 роки - за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності фізичних осіб;
за період з 1 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року - за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності юридичних осіб, та за об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб.
Починаючи з 1 січня 2023 року за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, у якому завершено бойові дії або тимчасову окупацію на відповідній території.
Суд звертає увагу на те, що редакція підпункту 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла до 06 травня 2023 року) передбачала, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки не нараховується та не сплачується, у тому числі їх частки, за об`єкти, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії за період 2021 та 2022 роки - за об`єкти житлової нерухомості та за період з 1 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року - за об`єкти нежитлової нерухомості. Тоді як редакція підпункту 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України (в редакції чинній з 06 травня 2023 року) передбачає звільнення від нарахування та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, що розташовані на територіях активних бойових дій за цей же період. Наведене доводить різний правовий режим земельних ділянок в залежності від статусу територій та не ототожнює їх правового регулювання 2021 - 2023 років.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що нерухоме майно ОСОБА_1 розміщене у Покровській міській територіальній громаді Покровського району Донецької області.
Відповідно до пункту 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії та територій тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, визначається Кабінетом Міністрів України.
У 2022 році існував Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 28 жовтня 2022 року, затверджений Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 №75. Відповідно до цього Наказу Покровська міська територіальна громада Покровського району Донецької області була включена до цього Переліку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22 грудня 2022 року № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, в Розділі 1 «Території, на яких ведуться (велися) бойові дії» якого визначено, про те, що Покровська міська територіальна громада (код - UA14160210000011148) можлива територія бойових дій з 24 лютого 2022 року.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією Покровськ не відноситься до територій на яких ведуться активні бойові дії, відтак ключовим питанням, яке постає перед Судом у цій справі, це необхідність визначити чи підлягають звільненню від нарахування та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки фізичні особи у власності яких знаходяться об`єкти нерухомості, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії з урахуванням положень підпункту 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України (з урахуванням усіх редакції цього підпункту).
Суд акцентує увагу на тому, що після внесення змін до Податкового кодексу України в частині доповнення цього Кодексу підпунктом 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» відповідач звільнявся від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 та 2022 роки - за об`єкти житлової нерухомості та за період з 1 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року - за об`єкти нежитлової нерухомості, як особа у власності якої є нерухоме майно, що розташоване на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії.
Проте внесення змін в підпункт 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» у квітні 2023 року зобов`язувало відповідача сплатити податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 та 2022 роки - за об`єкти житлової нерухомості та за період з 1 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року - за об`єкти нежитлової нерухомості, як особу у власності якої є нерухоме майно, що розташоване на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, тобто фактично відповідач був зобов`язаний сплатити податок від сплати якого раніше звільнявся.
Виходячи із положень загальноправового принципу дії норми права у часі, Суд зазначає, що Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» від 11 квітня 2023 року №3050-ІХ, який набрав чинності 06 травня 2023 року, має застосовуватись до правовідносин, що виникли після 06 травня 2023 року.
Суд наголошує на тому, що досліджені у цій справі обидві редакції підпункту 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» не суперечать одна одній, а розповсюджують свою дію у часі на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яке знаходиться на територіях, визначених у вказаному пункті в залежності від дати отримання відповідно статусу - до 06 травня 2023 року - території, на яких ведуться (велися) бойові дії, після 06 травня 2023 року - території активних бойових дій. Ці території не обов`язквово співпадали (співпадають) за площею та місцем розташування об`єктів стосовно яких надається пільга.
З урахуванням наведеного, Суд дійшов до висновку про правильність висновків судів попередніх інстанцій в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнанні протиправних податкових повідомлень-рішень від 20 жовтня 2023 року № 0308082-2414-0516-UA14160210000011148, № 0308085-2414-0516-UA14160210000011148, № 0308086-2414-0516-UA14160210000011148, № 0308088-2414-0516-UA14160210000011148, № 0308092-2414-0516-UA14160210000011148, № 0308090-2414-0516-UA14160210000011148, № 0308094-2414-0516-UA14160210000011148, № 0308089-2414-0516-UA14160210000011148. з огляду на те, що відповідач в силу підпункту 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України звільнений від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 та 2022 роки - за об`єкти житлової нерухомості та за період з 1 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року - за об`єкти нежитлової нерухомості, як особа у власності якої є нерухоме майно, що розташоване на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії. 
Враховуючи, що суди попередніх інстанцій правомірно дійшли до висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень від 20 жовтня 2023 року № 0308082-2414-0516-UA14160210000011148, № 0308085-2414-0516-UA14160210000011148, № 0308086-2414-0516-UA14160210000011148, № 0308088-2414-0516-UA14160210000011148, № 0308092-2414-0516-UA14160210000011148, № 0308090-2414-0516-UA14160210000011148, № 0308094-2414-0516-UA14160210000011148, № 0308089-2414-0516-UA14160210000011148, правомірними є також висновки судів щодо відсутності підстав для стягнення податкового боргу у сумі 16877,64 гривні.».
В даному випадку слід зауважити, що у відповідності до приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд не вбачає підстав для відступу від вищезазначеного висновку, який підтверджує встановлене судом під час розгляду даної справи та не змінює висновку, до якого дійшов суд.
Щодо наданих позивачем в якості доказів звільнення його від сплати орендної плати за землю розпоряджень начальника Святогірської міської військової адміністрації від 25.11.2025 року №679 про звільнення його від сплати місцевих податків за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 року; №680 про звільнення його від сплати місцевих податків за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 року та №681 про звільнення його від сплати місцевих податків за період з 01.01.2025 по 31.12.2025 року, суд не приймає їх до уваги, оскільки вони були прийняті 25.11.2025 року тобто до формування відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень від 28.12.2023 року, від 09.02.2024 та від 13.03.2025 року та в даному випадку не змінюють висновку суду щодо відсутності прав позивача відповідачем при формуванні даних ППР.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу ч.1 та ч.3 ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. 
Оскільки позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, підстави для розподілу судового збору по цій справі відсутні. 
У пункті 58 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд зазначає, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.
Повний текст рішення виготовлено та підписано 23 січня 2026 року. 
Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя І.О. Голошивець