ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

16 грудня 2025 року 	м.Суми	

Справа №591/10573/24 
Номер провадження 22-ц/816/1376/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Собини О. І. 
за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І., 
сторони: 
стягувач – ОСОБА_1 ,
    боржник – ОСОБА_2 ,
    заінтересована особа – Зарічний відділ Державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Савенко Юрій Олександрович,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Вдовіченка Олександра Леонідовича на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 20 лютого 2025 року в складі судді Ніколаєнко О.О., постановлену в м. Суми, повний текст ухвали складено 21 лютого 2025 року, -
                                                                 в с т а н о в и в :
17 жовтня 2024 року ОСОБА_2 звернувся зі скаргою на дії приватного виконавця Савенка Ю.О., в якій просив поновити строк на звернення зі скаргою, визнати незаконними та скасувати постанови приватного виконавця від 27 вересня 2024 року про відкриття виконавчого провадження № 76150420 у зв`язку з її фактичним виконанням та від 07 жовтня 2024 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Вимоги скарги мотивовані тим, що приватний виконавець постановою від 27 вересня 2024 року відкрив виконавче провадження № 76150420 щодо стягнення 81121,60 грн на підставі дубліката виконавчого листа № 2-1031/10 від 09 вересня 2024 року. Заявник вважає цю постанову протиправною, оскільки у межах виконавчого провадження № 24395878 вже описувалось належне боржнику майно – автомобіль, який було передано стягувачу у рахунок погашення боргу, тобто судове рішення фактично було виконане в повному обсязі, оскільки вартість автомобіля була більшою за суму боргу. Про існування виконавчого провадження № 76150420 скаржнику стало відомо 07 жовтня 2024 року після того як з його заробітної плати були списані кошти на погашення боргу.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 лютого 2025 року у задоволенні скарги відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 – адвокат Вдовіченко О.Л. просить ухвалу суду скасувати, а скаргу задовольнити. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що борг за виконавчим провадженням було повністю погашено, оскільки банку передано належний боржнику автомобіль, вартістю, яка перевищувала суму боргу.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 – адвоката Вдовіченка О.Л., стягувача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 10 січня 2011 року № 2-1031 Зарічного районного суду м. Суми про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованості за кредитним договором від 15 січня 2008 року в розмірі 80199,60 грн, 120 грн витрат на ІТЗ та 802 грн в рахунок відшкодування судового збору.
Витягом з виконавчих проваджень підтверджується завершення виконавчого провадження постановою від 28 березня 2013 року, якою ПАТ «Брокбізнесбанк» передане в рахунок погашення боргу рухоме майно – автомобіль Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, вартістю станом на 17 жовтня 2012 року 84086 грн.
27 червня 2013 року виведене виконавче провадження зі зведеного, підставою вказано відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними (а.с. 9).
Відповідно до акту від 28 березня 2013 року старшим державним виконавцем ВДВС СМУЮ при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 29914067 про стягнення з ОСОБА_2 на користь юридичних осіб заборгованості зафіксовано факт передачі належного ОСОБА_2 автомобіля Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, представнику ПАТ «Брокбізнесбанк» у рахунок погашення заборгованості за ціною 84086 грн (а.с. 95).
У відповіді Зарічного ВДВС у м. Суми від 14 листопада 2024 року зазначено, що виконавче провадження № 24395878 завершене, борг не сплачено, документи виконавчого провадження знищені за закінченням строку їх зберігання (а.с. 60).
На виконанні у Зарічному ВДВС м. Суми ГТУЮ в Сумській області перебувало виконавче провадження № 57300357 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Зарічним районним судом м. Суми 10 січня 2011 року у справі № 2-1031/10 про стягнення з ОСОБА_2 коштів на користь ПАТ «Брокбізнесбанк». Постановою державного виконавця від 28 вересня 2018 року відкрито виконавче провадження, постановою від 29 жовтня 2019 року виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення (а.с. 26, 71).
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 21 грудня 2023 року замінено стягувача з ПАТ «Брокбізнесбанк» на ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 57300357 з примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення від 27 грудня 2010 року № 2-1031/10 (а.с. 23-24).
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22 серпня 2024 року у справі № 2-1031/10 постановлено видати дублікат виконавчого листа у цій справі (а.с. 24-25).
09 вересня 2024 року Зарічним районним судом м. Суми видано дублікат виконавчого листа від 27 грудня 2010 року у справі № 2-1031/10 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» коштів.
24 вересня 2024 року ОСОБА_1 подано приватному виконавцю Савенку Ю.О. заяву про відкриття виконавчого провадження, до якої стягувачем було додано копію ухвали суду від 21 грудня 2023 року про заміну сторони виконавчого провадження, дублікат виконавчого листа № 2-1031/10 про стягнення коштів з ОСОБА_2 , копію постанови про повернення виконавчого документа стягувачу (ВП № 57300357 від 29 жовтня 2019 року), копія ухвали про видачу дубліката виконавчого листа (а.с. 21-22).
27 вересня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Савенком Ю.О. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 6/591/121/24, виданого 09 вересня 2024 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 81121,60 грн. У постанові замість єдиного унікального номера справи, у якій видано виконавчий лист, зазначено номер провадження (а.с. 26-27).
Також приватним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 8112,16 грн, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 485 грн, про арешт коштів боржника в межах суми стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с. 26-30).
07 жовтня 2024 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника (а.с. 31-32).
Вирішуючи вимоги скарги, місцевий суд встановив, що про оскаржувані постанови приватного виконавця від 27 вересня 2024 року та від 07 жовтня 2024 року боржник дізнався лише після списання коштів з його рахунку, доказів належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження відсутні, а тому суд поновив строк звернення зі скаргою. По суті заявленої скарги суд вказав, що виконавче провадження № 24395878 було завершене 27 червня 2013 року у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуте стягнення, після чого стягувач скористався повторною можливістю пред`явити виконавчий документ до виконання. При цьому, боржник не оскаржував підстави повернення виконавчого документа стягувачу у 2013 році. Крім того, суд встановив, що належний боржнику транспортний засіб був переданий стягувачу і ця виконавча дія відбулась в рамках зведеного виконавчого провадження з примусового стягнення з ОСОБА_3 коштів на користь юридичних осіб, проте відсутні докази, що автомобіль передано банку в рахунок погашення боргу саме за виконавчим листом № 2-1031 від 10 січня 2011 року. Відтак, суд відмовив у визнанні незаконною та скасування постанови приватного виконавця від 27 вересня 2024 року про відкриття виконавчого провадження № 76150420 у зв`язку з її фактичним виконанням. Стосовно постанови від 07 жовтня 2024 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника місцевий суд вказав, що після отримання інформації про наявність рахунків, доходів та майна боржника приватний виконавець правомірно виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками місцевого суду з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, порушено їхні права чи свободи.
Частиною 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені два варіанти дій виконавця після надходження заяви про виконання рішення разом із виконавчим документом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження або прийняття рішення про повернення виконавчого документу стягувачу. Перелік підстав для повернення виконавчого документа є вичерпним.
При цьому, виконавець не наділений повноваженнями під час вирішення питання щодо відкриття виконавчого провадження перевіряти, чи було виконане судове рішення раніше. Отримавши належним чином оформлену заяву стягувача разом із дублікатом виконавчого листа, приватний виконавець правомірно виніс постанову про відкриття виконавчого провадження.
Як правильно встановив суд першої інстанції, на час вирішення питання про відкриття виконавчого провадження у приватного виконавця не було інформації стосовно передання в рахунок погашення заборгованості транспортного засобу стягувачу.
Обставина повернення виконавчого документа стягувачу у жовтні 2019 року та положення п.п 4 п. 10-1 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" стосовно переривання строків на час військового стану виключили для приватного виконавця можливість повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з пропуском строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому виконавче провадження було відкрите на законних підставах. До того ж, як правильно встановив місцевий суд, відсутня інформація стосовно пропуску строку при пред`явленні виконавчого листа до виконання у 2018 році у межах виконавчого провадження № 57300357.
Погоджується колегія суддів також і з висновками місцевого суду про недоведення обставини повної сплати боргу за судовим рішенням у справі № 2-1031 шляхом передачі банку належного боржнику транспортного засобу, оскільки вказана виконавча дія відбулась в рамках зведеного виконавчого провадження, тобто з ОСОБА_3 примусово стягувались кошти на користь юридичних осіб за різними судовими рішеннями, а доказів передачі автомобіля банку в рахунок погашення боргу саме за виконавчим листом № 2-1031 від 10 січня 2011 року матеріали справи не містять.
Виконавче провадження № 24395878 було завершене 27 червня 2013 року у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуте стягнення, що згідно з нормою ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, яка була чинною станом на 27 червня 2013 року) не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання. Докази оскарження боржником відповідної постанови державного виконавця у 2013 році відсутні.
З висновками місцевого суду про відсутність підстав для скасування постанови приватного виконавця від 07 жовтня 2024 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника колегія суддів також повністю погоджується.
Доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції, який надав їм належну оцінку і до додаткової аргументації їх відхилення апеляційний суд не вдається.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги, оскільки оскаржувані постанови приватного виконавця є законними, дії виконавця правомірними та такими, що не порушують прав боржника у виконавчому провадженні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскаржувану ухвалу місцевого суду постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
                                                         у х в а л и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Вдовіченка Олександра Леонідовича залишити без задоволення, а ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 20 лютого 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   О. І. Собина