ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
11.12.2025	Справа № 910/5686/25	
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участю секретаря судового засідання Білошицької А.В., розглянувши матеріали справи за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації про стягнення 924 992 396,67 грн,

за участю представників:
позивача: Теслі А.В.;
відповідача: не з`явився;
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У травні 2025 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) звернувся до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом про стягнення з російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації 924 992 396,67 грн майнової шкоди, заподіяної: Публічному акціонерному товариству "Банк "Київська Русь", Публічному акціонерному товариству "Комерційний банк "Актив-Банк", Публічному акціонерному товариству "Енергобанк" та Публічному акціонерному товариству "Банк Петрокоммерц-Україна", процедура ліквідації яких здійснювалася Фондом.
Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі за наведеним позовом судом було встановлено, що позивачем порушено положення статті 173 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) щодо правил об`єднання позовних вимог, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду міста Києва від 12 травня 2025 року вказану позовну заяву Фонду повернуто заявнику на підставі пункту 2 частини 5 статті 174 ГПК України.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17 липня 2025 року ухвалу Господарського суду міста Києва від 12 травня 2025 року скасовано, матеріали справи № 910/5686/25 надіслано до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.
24 липня 2025 року з суду апеляційної інстанції до Господарського суду міста Києва повернулися матеріали справи № 910/5686/25.
У період з 21 липня 2025 року по 8 серпня 2025 року суддя Павленко Є.В. перебував у відпустці.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11 серпня 2025 року відкрито провадження в справі № 910/5686/25, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання було призначено на 11 вересня 2025 року. Цією ж ухвалою суду, з огляду на неможливість повідомлення відповідача про розгляд даної справи ані засобами поштового зв`язку, ані дипломатичними каналами, у тому числі дипломатичними каналами за посередництва третіх держав, судом визначено порядок повідомлення відповідача про розгляд даної справи: шляхом його ознайомлення з даною ухвалою суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/, а також шляхом публікації відповідного оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
10 вересня 2025 року через систему "Електронний суд" від Фонду надійшла заява від цієї ж дати про відвід судді Павленка Є.В. від розгляду справи № 910/5686/25. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10 вересня 2025 року вищезазначену заяву Фонду про відвід судді було залишено без розгляду.
У підготовчому засіданні 11 вересня 2025 року суд постановив протокольні ухвали: про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та про відкладення підготовчого засідання на 16 жовтня 2025 року.
15 жовтня 2025 року через систему "Електронний суд" від Фонду надійшло клопотання від цієї ж дати з доказами надсилання відповідачу засобами Королівської Пошти Великої Британії нотаріально засвідчених перекладів на російську мову позовної заяви, додатків до неї, ухвал суду від 11 серпня 2025 року та 11 вересня 2025 року.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 6 листопада 2025 року.
У судовому засіданні 6 листопада 2025 року суд постановив протокольну ухвалу про відкладення засідання на 11 грудня 2025 року.
11 грудня 2025 року (до початку призначеного засідання через систему "Електронний суд" від Фонду надійшло клопотання від цієї ж дати з доказами надсилання відповідачу засобами Королівської Пошти Великої Британії нотаріально засвідченого перекладу на російську мову ухвали суду від 16 жовтня 2025 року.
У судовому засіданні цього ж дня представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.
Відповідно до частини 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частиною 2 наведеної статті, якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.
Аналогічна за змістом норма закріплена в статті 3 Закону України "Про міжнародне приватне право".
Відповідно до статті 367 ГПК України у разі, якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України (далі - Міністерство) для передачі дипломатичними каналами.
Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення на території російської федерації регулювався Угодою про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, до якої Україна приєдналася 19 грудня 1992 року, прийнявши відповідний нормативний акт - постанову Верховної Ради України "Про ратифікацію Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності" від 19 грудня 1992 року.
Згідно зі статтею 5 вищезазначеної угоди компетентні суди та інші органи держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав зобов`язуються надавати взаємну правову допомогу. Взаємне надання правової допомоги включає вручення і пересилання документів та виконання процесуальних дій, зокрема проведення експертизи, заслуховування Сторін, свідків, експертів та інших осіб. При наданні правової допомоги компетентні суди та інші органи держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав зносяться одна з одною безпосередньо. При виконанні доручень про надання правової допомоги компетентні суди та інші органи, у яких просять допомоги, застосовують законодавство своєї держави. При зверненні про надання правової допомоги і виконання рішень документи, що додаються, викладаються мовою держави, яка запитує, або російською мовою.
Однак, Законом України "Про вихід з Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності" від 12 січня 2023 року № 2855-IX держава Україна вийшла із зазначеної угоди з 5 лютого 2023 року, що унеможливлює подальше застосування її положень.
Законом України "Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах" від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР було ратифіковано Конвенцію про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року (далі - Конвенція).
Відповідно до статті 4 Конвенції установи юстиції Договірних Сторін (держав-членів Співдружності Незалежних Держав) надають правову допомогу у цивільних, сімейних та кримінальних справах відповідно до положень цієї Конвенції. Установи юстиції надають правову допомогу й іншим установам у справах, зазначених у пункті 1 цієї статті.
Положення цієї Конвенції застосовуються також до юридичних осіб, створених відповідно до законодавства договірних сторін (пункт 3 статті 1 Конвенції).
Відповідно до статті 5 Конвенції при її виконанні компетентні установи юстиції Договірних Сторін зносяться один з одним через свої центральні органи, якщо тільки цією Конвенцією не встановлений інший порядок зносин.
Згідно зі статтею 6 зазначеної Конвенції Договірні Сторони надають одна одній правову допомогу шляхом виконання процесуальних і інших дій, передбачених законодавством запитуваної Договірної Сторони, зокрема, складання і пересилання документів, проведення обшуків, вилучення, пересилання і видачі речових доказів, проведення експертизи, допиту сторін, обвинувачених, свідків, експертів, порушення карного переслідування, розшуку і видачі осіб, що вчинили злочини, визнання і виконання судових рішень по цивільним справам, вироків у частині цивільного позову, виконавчих написів, а також шляхом вручення документів.
Частиною 1 статті 10 Конвенції передбачено, що запитувана установа юстиції вилучення вручення документів відповідно до порядку, що діє в її державі, якщо документи, що вручаються, написані її мовою або російською мовою або забезпечені засвідченим перекладом цими мовами. В іншому випадку вона передає документи одержувачеві, якщо він згоден добровільно їх прийняти.
Проте, Законом України від 1 грудня 2022 року "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року" Верховна Рада України постановила вийти із зазначеної Конвенції.
У свою чергу, відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах" від 19 жовтня 2000 року № 2052-III Верховна Рада України постановила приєднатися від імені України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, укладеної 15 листопада 1965 року в місті Гаага. 
Стаття 8 вказаної Конвенції передбачає, що кожна договірна держава може здійснювати вручення судових документів особам, які перебувають за кордоном, без застосування будь-якого примусу безпосередньо за допомогою своїх дипломатичних або консульських агентів. 
Однак, згідно застереження російської федерації до статті 8 Конвенції "дипломатичним та консульським агентам іноземних держав не дозволяється здійснювати вручення документів на території російської федерації, крім випадків, коли документ підлягає врученню громадянину держави походження цих документів".
Слід також наголосити на тому, що згідно із заявою Міністерства від 24 лютого 2022 року дипломатичні відносини з російською федерацією розірвано, комунікація Міністерства з органами державної влади російської федерації за посередництва третіх держав не здійснюється.
Обмін міжнародними поштовими відправленнями та поштовими переказами з російською федерацією АТ "Укрпошта" з 25 лютого 2022 року припинений.
При цьому, судом враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення та підписання.
Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
Враховуючи вищевказані приписи чинного законодавства та обставини справи, а також те, що передача будь-яких документів компетентним органам російської федерації, у тому числі дипломатичними каналами за посередництва третіх держав, під час розгляду даної справи була неможлива, судом здійснювалося повідомлення відповідача про розгляд даної справи шляхом його ознайомлення з ухвалами суду в справі № 910/5686/25 в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/, а також шляхом публікації відповідних оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України, що є єдино можливим шляхом повідомлення відповідача про розгляд даної справи.
Господарським судом міста Києва було вжито всіх належних заходів з метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи.
Однак, відповідач в установлений строк відзиву на позовну заяву не подав, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направив, у призначені засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечив.
Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі постанови Правління Національного банку України (далі - НБУ) від 19 березня 2015 року № 190 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 19 березня 2015 року № 61 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "Київська Русь", згідно з яким з 20 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у вказаному банку. Підставою для віднесення ПАТ "Банк "Київська Русь" до категорії неплатоспроможних було невиконання рішення НБУ від 11 грудня 2014 року № 805/БТ "Про затвердження програм капіталізації банків 2 та 3 груп за результатами їх діагностичного обстеження" у частині докапіталізації в розмірі 199 000 000,00 грн до 28 лютого 2015 року.
Відповідно до постанови Правління НБУ від 16 липня 2015 року № 460 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 17 липня 2015 року № 138 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк "Київська Русь" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк "Київська Русь" відповідно до Плану врегулювання, з 17 липня 2015 року. Зазначений План врегулювання у матеріалах справи відсутній й позивачем поданий не був.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 271/15 від 16 листопада 2015 року затверджено акт формування ліквідаційної маси ПАТ "Банк "Київська Русь" станом на 1 жовтня 2015 року, відповідно до якого: балансова вартість активів (без урахування резервів), включених до ліквідаційної маси, становить 5 634 683 831,93 грн, ринкова вартість - 1 343 191 170,93 грн. Оціночна вартість проблемних актів становить 1 249 626 079,74 грн, з яких вартість нерухомості, що знаходяться на тимчасово окупованій території (АР Крим) та зонах АТО - 19 454 985,45 грн, вартість кредитного портфелю юридичних та фізичних осіб Криму: "-.".
З урахуванням наступних змін (рішення виконавчої дирекції Фонду: від 13 квітня 2017 року № 1584, від 14 грудня 2017 року № 5372, від 28 березня 2019 року № 691, від 6 травня 2019 року № 1099, від 19 вересня 2019 року № 2381 та від 15 червня 2020 року № 1123) балансова вартість активів ПАТ "Банк "Київська Русь", включених до ліквідаційної маси, була визначена в розмірі 5 836 816 826,23 грн, ринкова вартість - 1 389 305 769,51 грн.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 22 жовтня 2015 року (протокол № 251/15 з урахуванням змін від 23 березня 2021 року, внесених рішенням виконавчої дирекції Фонду № 273) затверджено перелік (реєстр) вимог кредиторів ПАТ "Банк "Київська Русь", акцептованих уповноваженою особою Фонду, на загальну суму 5 616 106 980,84 грн.
Як зазначав Фонд у своєму позові, протягом 2018-2020 років проводились відкриті торги щодо реалізації активів ПАТ "Банк "Київська Русь". За наслідками таких торгів: право вимоги до ПП "Дизайнстрой" за кредитним договором від 16 жовтня 2013 року № 90260-59 з балансовою заборгованістю на дату продажу 895 957,69 грн було відступлено (як зазначав Фонд у своєму позові) за 49 283,36 грн переможцю електронних торгів ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" за договором про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 3 січня 2018 року № UA-EA-2017-11-29-000138-а/42 (загальна вартість договору - 245 105,00 грн). Однак, ні в умовах договору, ні в додатку № 1 до нього (реєстр договорів, за якими відступаються права вимоги до боржників) відомості про відступлення прав вимоги за кредитним договором саме щодо вказаного боржника відсутні (відомості про найменування боржників та їхні ідентифікаційні дані у зазначеному додатку вилучені); право вимоги до ТОВ "Его Транс" за кредитним договором від 5 серпня 2013 року № 072013-02/КД з балансовою заборгованістю на дату продажу 377 284,43 грн було відступлено (як зазначав Фонд у своєму позові) за 114 320,00 грн переможцю електронних торгів фізичній особі ОСОБА_1 за договором про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги 2 березня 2018 року № UA-EA-2018-02-09-000183-а/42. Однак, цей правочин у матеріалах справи відсутній. Натомість, у матеріалах справи наявні копії додатків № 1, 2 до іншого договору про відступлення (купівлі-продажу) від 22 лютого 2018 року № UA-EA-2018-02-09-000183-а/42, а також копії фрагментів укладеної між Уповноваженою особою Фонду та ОСОБА_1 угоди (без 1-ї сторінки), що унеможливлює ідентифікувати її реквізити (дату, номер). Право вимоги до ПП "Стальна лінія" за кредитним договором від 14 грудня 2012 року № 82315-20/12-1 з балансовою заборгованістю на дату продажу 1 894 628,81 грн, право вимоги до ТОВ "Технічні тканини" за кредитним договором від 19 квітня 2013 року № 34683-20/13-з балансовою заборгованістю на дату продажу 1 530 757,90 грн, - було відступлено (як зазначав Фонд у своєму позові) за 27 403,10 грн переможцю електронних торгів ТОВ "Кредіт Інвестмент Груп" за договором про відступлення прав вимоги від 9 вересня 2019 року № 02/2019/42 (загальна вартість договору - 757 531,02 грн); право вимоги до ТОВ "Завод метизних виробів" за кредитним договором від 29 серпня 2013 року № 72296-20/13-1 з балансовою заборгованістю на дату продажу 27 893 098,43 грн було відступлено за 1 115 723,94 гри переможцю електронних торгів фізичній особі ОСОБА_2 згідно з договором про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 27 листопада 2019 року № UA-EA-2019-10-16-000043-b/42; право вимоги до фізичної особи - підприємця Гладиш Оксани Анатоліївни за кредитним договором від 29 жовтня 2013 року № 96186-20/13-1 з балансовою заборгованістю на дату продажу 2 093 310,73 грн було відступлено за 408 424,44 грн переможцю електронних торгів ТОВ "Фінансова Компанія "Фінмарк" за договором про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 15 березня 2018 року № UA-EA-2018-02-13-000493-а/42; право вимоги до ЗАТ Агрофірма "Ескоріал" за кредитним договором від 14 лютого 2008 року № 12-16-08/02/14 з балансовою заборгованістю на дату продажу 224 033,73 грн, право вимоги до Державного підприємства "Феодосійський казенний оптичний завод" за кредитним договором від 26 лютого 2003 року № 01/03-02-4 з балансовою заборгованістю на дату продажу 11 090 454,45 грн, право вимоги до ТОВ "Росукройл" за кредитним договором від 22 серпня 2008 року № 866-021-08-1 з балансовою заборгованістю на дату продажу 2 883 260,76 грн, право вимоги до фізичної особи - підприємця Прокоф`єва Євгенія Геннадійовича за кредитним договором від 11 листопада 2013 року № 97793-45.12 з балансовою заборгованістю на дату продажу 437 033,31 грн, право вимоги до фізичної особи - підприємця Сіманова Олега Олександровича за кредитним договором від 29 листопада 2007 року № 78-16-07/11/29 з балансовою заборгованістю на дату продажу 311 226,29 грн, - були відступлені (як зазначав Фонд у своєму позові) за 240 179,80 грн переможцю електронних торгів ТОВ "Фінансова компанія Горизонт" за договором про відступлення прав вимоги від 29 жовтня 2019 року № UKR-2019-04/ПВ/42 (загальна сума договору - 10 032 511,89 грн). Докази відступлення ТОВ "Фінансова компанія Горизонт" за вказаним договором прав вимоги до АТ Агрофірма "Ескоріал" за кредитним договором від 14 серпня 2008 року № 12-16-08/02/14 та до фізичної особи - підприємця Сіманова Олега Олександровича за кредитним договором від 1 грудня 2008 року № 78-16-07/11/29, про які зазначав Фонд у своєму позові, у матеріалах справи відсутні. Право вимоги до фермерського господарства "Воїнське" за кредитним договором від 28 травня 2013 року № 46278-94.4 з балансовою заборгованістю на дату продажу 357 509,00 грн, право вимоги до ТОВ "Практик" за кредитним договором від 26 вересня 2012 року № 63512-20/12-1 з балансовою заборгованістю на дату продажу 329 858,75 грн, право вимоги до сільськогосподарського фермерського господарства "Розана" за кредитним договором від 16 червня 2011 року № 4638-15 з балансовою заборгованістю на дату продажу 511 360,92 грн, право вимоги до фізичної особи - підприємця Головіної Ольги Олексіївни за кредитним договором від 7 жовтня 2013 року № 102013-07/КД з балансовою заборгованістю на дату продажу 101 010,95 грн, право вимоги до фізичної особи - підприємця Сурженко Світлани Михайлівни за кредитним договором від 7 серпня 2013 року № 072013-0б/КД з балансовою заборгованістю на дату продажу 403 794,65 грн, право вимоги до Бахчисарайського комунального підприємства "Міськтепломережа" за кредитним договором від 24 жовтня 2007 року № 11068-6/К з балансовою заборгованістю на дату продажу 489 450,61 грн, право вимоги до фізичної особи - підприємця Дейнеки Миколи Івановича за кредитним договором від 21 липня 2008 року № 30-2816-08/07/21 з балансовою заборгованістю на дату продажу 155 239,87 грн, право вимоги до фізичної особи - підприємця Рябухіної Ліни Адольфівни за кредитним договором від 15 травня 2012 року № 32105-20/12-1 з балансовою заборгованістю на дату продажу 180 432,10 грн, право вимоги до фізичної особи - підприємця Анохіна Володимира за кредитними договорами: від 6 серпня 2013 року № 072013-04/КД з балансовою заборгованістю на дату продажу 71 619,99 грн та від 28 грудня 2012 року № 85285-84.1 з балансовою заборгованістю на дату продажу 245 206,44 грн, право вимоги до фермерського господарства "Перекоп" за кредитним договором від 8 квітня 2013 року № 29139-94.4 з балансовою заборгованістю на дату продажу 71 234,01 грн, право вимоги до ТОВ "Торгова компанія Альянс" за кредитним договором від 27 жовтня 2006 року № 444-16-06/10/27 з балансовою заборгованістю на дату продажу 26 392,04 грн, право вимоги до фізичної особи - підприємця Кісєльова Івана Володимировича за кредитним договором від 22 лютого 2008 року № 011-13.0/22/02/08 з балансовою заборгованістю на дату продажу 49 527,54 грн, право вимоги до фізичної особи - підприємця Ганєєва Раїса Наррамовича за кредитним договором від 21 січня 2008 року № 01-16-08/01/21 з балансовою заборгованістю на дату продажу 42 800,78 грн, право вимоги до фізичної особи - підприємця Пепи Сергія Миколайовича за кредитним договором від 15 листопада 2012 року № 72352-94.4 з балансовою заборгованістю на дату продажу 44 358,76 грн, право вимоги до фізичної особи - підприємця Вірстюк Людмили Олександрівни за кредитним договором від 17 лютого 2012 року № 9257-94.4 з балансовою заборгованістю на дату продажу 62 986,40 грн, право вимоги до фізичної особи - підприємця Бутенка Олександра Станіславовича за кредитним договором від 14 грудня 2012 року № 82015-94.5 з балансовою заборгованістю на дату продажу 226 998,99 грн, - було відступлено (як зазначав Фонд у своєму позові) за 28 818,89 грн переможцю електронних торгів ТОВ "Фінансова компанія "Геліос" за договором про відступлення прав вимоги від 4 жовтня 2019 року № UKR-2019- 03/42 (загальна вартість договору - 74 797,92 грн); право вимоги до ТОВ "Донспецремстрой" від 28 березня 2008 року № 159-021-08-1 з балансовою заборгованістю на дату продажу 13 770 972,01 грн, право вимоги до ТОВ "Фірма "Консоль ЛТД" за кредитними договорами: від 14 серпня 2008 року № 10124-6/КЛ з балансовою заборгованістю на дату продажу 22 862 513,53 грн та від 11 грудня 2007 року № 12262-6/КЛ з балансовою заборгованістю на дату продажу 38 526 573,33 грн, право вимоги до ТОВ "Реал-Естейт" за кредитним договором від 18 листопада 2013 року № 102760-45.3 з балансовою заборгованістю на дату продажу 22 876 000,09 грн, право вимоги до ТОВ "Глорія" за кредитним договором від 2 грудня 2010 року № 51995-84 з балансовою заборгованістю на дату продажу 4 346 272,28 грн, право вимоги до ПСП "Старокримський" за кредитним договором від 24 грудня 2012 року № 85207-94.9 з балансовою заборгованістю на дату продажу 1 166 960,04 грн, право вимоги до ПП "СОЮЗ-АВТО" за кредитними договорами: від 1 серпня 2013 року № 66698-45.8 з балансовою заборгованістю на дату продажу 231 229,81 грн, від 17 жовтня 2012 року № 68862-94.5 з балансовою заборгованістю 117 468,37 грн, від 27 червня 2012 року № 42715-94.5 з балансовою заборгованістю 62 925,95 грн, право вимоги до фізичної особи - підприємця Привалова Ігоря Микитовичаза кредитним договором від 20 липня 2011 року № 29823-20/11-1 з балансовою заборгованістю на дату продажу 202 843,64 грн, право вимоги до фізичної особи - підприємця Бадеян Маргарити Варданівни за кредитним договором від 23 січня 2014 року № 5701-45.3 з балансовою заборгованістю на дату продажу 982 500,04 грн, право вимоги до фізичної особи - підприємця Ясницької Надії Михайлівни за кредитним договором від 6 березня 2013 року № 19401-45.12 з балансовою заборгованістю на дату продажу 45 027,77 грн, право вимоги до Сіміволоса Віктора Вікторовича за кредитним договором від 5 листопада 2013 року № 98654-45.8-13-2 з балансовою заборгованістю на дату продажу 477 128,11 грн, право вимоги до Деріглазова Романа Сергійовича за кредитним договором від 18 вересня 2013 року № 81014-42.3-13-2 з балансовою заборгованістю на дату продажу 77 095,96 грн, - було відступлено, як зазначав Фонд у своєму позові, за 54 902,44 грн переможцю електронних торгів ТОВ "Фінансова Компанія "Ю-Бейс" за договором про відступлення прав вимоги від 22 квітня 2020 року № UA-EA-2020-03-12-000009-b/42/l (загальна сума договору - 16 496 566,09 грн). Докази на підтвердження відступлення за вказаним договором ТОВ "Фінансова Компанія "Ю-Бейс" права вимоги до ПрАТ "Сімферопольський ремонтно-механічний завод" за кредитним договором від 13 січня 2012 року № 5667-94 з балансовою заборгованістю на дату продажу 697 539,35 грн (про що зазначав Фонд у своєму позові) у матеріалах справи відсутні. Право вимоги до фізичної особи - підприємця Овчиннікової Маргарити Олександрівни за кредитними договорами: від 1 серпня 2013 року № 072013-05/КД з балансовою заборгованістю на дату продажу 407 993,53 грн, від 23 листопада 2013 року № 75689-84.1 з балансовою заборгованістю на дату продажу 222 391,27 грн, право вимоги до фізичної особи - підприємця Лелі Ігоря Васильовича за кредитним договором від 14 червня 2013 року № 50405-45.3 з балансовою заборгованістю на дату продажу 3 819 275,16 грн, право вимоги до фізичної особи - підприємця Медвєдєвої Ірини Станіславівни за кредитним договором від 10 квітня 2013 року № 32616-94.5 з балансовою заборгованістю на дату продажу 287 673,62 грн, право вимоги до фізичної особи - підприємця Коротченкова Сергія Васильовича за кредитними договорами: від 28 березня 2013 року № 27937-94.5 з балансовою заборгованістю на дату продажу 9 135,22 грн, від 6 листопада 2013 року № 94269-45.8 з балансовою заборгованістю на дату продажу 1 624 733,35 грн, право вимоги до ТОВ "Фундамент" за кредитним договором від 19 жовтня 2012 року № 53383-94 з балансовою заборгованістю на дату продажу 855 841,65 грн, право вимоги до ТОВ "Лугавтоспецтехніка" за кредитним договором від 26 грудня 2012 року № 85453-84 з балансовою заборгованістю на дату продажу 898 862,42 грн, право вимоги до фізичної особи - підприємця Гукалова Андрія Віталійовича за кредитним договором від 19 лютого 2013 року № 14408-84.1 з балансовою заборгованістю на дату продажу 157 338,29 грн, право вимоги до фізичної особи - підприємця Германенко Володимира Анатолійовича за кредитним договором від 28 березня 2013 року № 28664-94.05 з балансовою заборгованістю на дату продажу 456 958,32 грн, право вимоги до фізичної особи - підприємця Мамчиц Ольги Юліанівни за кредитним договором від 17 лютого 2012 року № 9426-94.9 з балансовою заборгованістю на дату продажу 498 888,93 грн, право вимоги до ТОВ "Швейна фабрика ТД "Олександра" за кредитним договором від 27 грудня 2012 року № 122013-09/КД з балансовою заборгованістю на дату продажу 2 052 740,22 грн, право вимоги до фізичної особи - підприємця Ільченко Олени Валентинівни за кредитним договором від 12 вересня 2012 року № 59714-94 з балансовою заборгованістю на дату продажу 1 034 874,44 грн, право вимоги до фізичної особи - підприємця Ільченка Володимира Миколайовича за кредитним договором від 20 жовтня 2011 року № 48272-94 з балансовою заборгованістю на дату продажу 453 533,34 грн, право вимоги до фізичної особи - підприємця Чихаліна Ігоря Євгеновича за кредитним договором від 26 жовтня 2011 року № 48532-84 з балансовою заборгованістю на дату продажу 1 524 653,31 грн, право вимоги до фізичної особи - підприємця Цой Лариси Георгіївни за кредитним договором від 20 квітня 2012 року № 27472-94.5 з балансовою заборгованістю на дату продажу 1 591 937,27 грн, право вимоги до ТОВ "Маршал-Тур" за кредитним договором від 3 вересня 2007 року № 31957-20/7-1 з балансовою заборгованістю на дату продажу 11 966 034,73 грн, - було відступлено, як зазначав Фонд у своєму позові, за 212 991,20 грн переможцю електронних торгів ТОВ "Ейпіес Україна" згідно з договором купівлі-продажу майнових прав від 22 лютого 2019 року № UA-EA-2018-12-21-000021-b/42 (загальна сума договору - 1 482 274,53 грн). Однак, у матеріалах справи відсутні докази відступлення ТОВ "Ейпіес Україна" за вказаним договором прав вимоги до фізичної особи - підприємця Овчиннікової Маргарити Олександрівни за кредитними договорами: від 26 липня 2013 року № 072013-05/КД та від 8 листопада 2013 року № 75689-84.1, про які зазначав Фонд у своєму позові. Право вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором від 27 грудня 2013 року № 115931-42.12-13-2 з балансовою заборгованістю на дату продажу 271 915,99 грн було відступлено за 52 344,36 грн переможцю електронних торгів ОСОБА_4 за договором про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 23 квітня 2018 року № UA-EA-2018-02-06-000036-a/42; право вимоги до ОСОБА_5 за кредитним договором від 29 серпня 2012 року № 56601-80-12-2 з балансовою заборгованістю на дату продажу 1 497 033,56 грн, як зазначав Фонд у своєму позові, було відступлено за 303 303,05 грн переможцю електронних торгів ОСОБА_6 за договором про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 21 травня 2018 року № UA-EA-2018-02-28-000025-а/42. Однак, ні з умов вказаного правочину (копія сторінок 1-3 якого міститься в матеріалах справи), ні з додатку № 2 до вказаної угоди, факт відступлення прав вимоги до вказаного боржника не вбачається. Будь-які інші належні докази на підтвердження відступлення права вимоги ПАТ "Банк "Київська Русь" за кредитним договором ОСОБА_5 від 29 серпня 2012 року № 56601-80-12-2 у матеріалах справи відсутні й Фондом до позову додані не були. Право вимоги до ОСОБА_7 за кредитним договором від 29 листопада 2012 року № 77442-94.5-12-2 з балансовою заборгованістю на дату продажу 193 121,28 грн, право вимоги до ОСОБА_8 за кредитним договором від 31 березня 2008 року № 0749-21.0/31/03/08 з балансовою заборгованістю на дату продажу 55 395,10 грн, право вимоги до ОСОБА_9 за кредитним договором від 5 липня 2013 року № 60417-42.4-13-2 з балансовою заборгованістю на дату продажу 421 995,70 грн, право вимоги до ОСОБА_10 за кредитним договором від 3 грудня 2012 року № 77867-84.10-12-2 з балансовою заборгованістю на дату продажу 190 457,50 грн, право вимоги до ОСОБА_11 за кредитним договором від 23 червня 2008 року № 24449-45.1-08-2 з балансовою заборгованістю на дату продажу 20 924 880,63 грн, право вимоги до ОСОБА_12 за кредитним договором від 22 березня 2007 року № 1460-3 з балансовою заборгованістю на дату продажу 368 660,87 грн, право вимоги до ОСОБА_13 за кредитним договором від 18 червня 2013 року № 53818-45.8-13-2 з балансовою заборгованістю на дату продажу 305 795,43 грн, право вимоги до ОСОБА_14 за кредитним договором від 26 грудня 2013 року № 115250-42.12-13-2 з балансовою заборгованістю на дату продажу 120 933,27 грн, право вимоги до ОСОБА_15 за кредитним договором від 11 жовтня 2013 року № 89877-42.3-13-2 з балансовою заборгованістю на дату продажу 67 521,10 грн, право вимоги до ОСОБА_16 за кредитним договором від 11 червня 2008 року № 6827-6/КЛ з балансовою заборгованістю на дату продажу 1 079 465,55 грн, право вимоги до ОСОБА_17 за кредитним договором від 31 травня 2013 року № 48563-42.3-13-2 з балансовою заборгованістю на дату продажу 407 192,14 грн, право вимоги до ОСОБА_18 за кредитним договором від 6 червня 2012 року № 37519-84.10-12-2 з балансовою заборгованістю на дату продажу 65 271,63 грн, право вимоги до ОСОБА_19 за кредитним договором від 11 січня 2014 року № 3190-42.3-14-2 з балансовою заборгованістю на дату продажу 556 109,35 грн, право вимоги до ОСОБА_20 за кредитним договором від 26 вересня 2013 року № 84169-84-13-2 з балансовою заборгованістю на дату продажу 280 930,37 грн, право вимоги до ОСОБА_21 за кредитним договором від 13 грудня 2013 року № 110867-42.3-13-2 з балансовою заборгованістю на дату продажу 388 401,83 грн, право вимоги до ОСОБА_22 за кредитним договором від 12 липня 2013 року № 62581-42.15-13-2 з балансовою заборгованістю на дату продажу 243 362,63 грн, право вимоги до ОСОБА_23 за кредитним договором від 17 жовтня 2007 року № 0445-21.0/17/10/07 з балансовою заборгованістю на дату продажу 58 486,31 грн, право вимоги до ОСОБА_24 за кредитним договором від 3 червня 2008 року № 326-01-08-2 з балансовою заборгованістю на дату продажу 64 583,46 грн, право вимоги до ОСОБА_25 за кредитним договором від 22 листопада 2013 року № 104591-45.8-13-2 з балансовою заборгованістю на дату продажу 628 504,19 грн, право вимоги до ОСОБА_26 за кредитним договором від 16 січня 2007 року № 2870ж-кр/16-01/07 з балансовою заборгованістю на дату продажу 91 553,01 грн, право вимоги до ОСОБА_27 за кредитним договором від 15 лютого 2008 року № 01/08-02-24 з балансовою заборгованістю на дату продажу 148 513,42 грн, - було відступлено, як зазначав Фонд у своєму позові, за 453 381,24 грн переможцю електронних торгів ТОВ "Фінансова компанія "Інвест Хаус" за договором про відступлення (купівлі-продажу) прав вимог від 24 травня 2019 року № UA-EA-2019-04-02-000001-b/42 (загальна вартість договору - 2 115 722,32 грн). Докази на підтвердження відступлення за вказаним договором ТОВ "Фінансова компанія "Інвест Хаус" права вимоги до ОСОБА_8 за кредитним договором від 30 березня 2008 року № 0749-21.0/31/03/08 та до ОСОБА_27 за кредитним договором від 1 грудня 2008 року № 01/08-02-24 (про що зазначав Фонд у своєму позові) у матеріалах справи відсутні. Будь-які належні докази на підтвердження зазначених у позові Фонду значень балансової вартості прав вимог до вищевказаних боржників у матеріалах справи відсутні й Фондом подані не були. У своєму позові Фонд також зазначав, що право вимоги до ОСОБА_28 за кредитним договором від 29 січня 2013 року № 11250-84-13-2 з балансовою заборгованістю на дату продажу 124 626,66 грн було відступлено за 43 638,57 грн переможцю електронних торгів (без зазначення його найменування) згідно з договором про відступлення прав вимоги від 18 серпня 2016 року № 10/08-01/42. Однак, цей правочин у матеріалах справи також відсутній й позивачем до суду подано не було.
Як зазначав Фонд у своєму позові, кредитні зобов`язання вищезазначених фізичних осіб, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців були забезпечені відповідними договорами іпотеки нерухомого майна, розташованого на території Автономної Республіки Крим, Донецької та Луганської областей, які з 2014 року є тимчасово окупованими. Фонд посилався на те, що відповідні права іпотекодержателя також були передані ПАТ "Банк "Київська Русь" до нових кредиторів за вищевказаними договорами купівлі-продажу майнових прав згідно наявних у матеріалах справи копій договорів відступлення прав іпотеки. 
Однак, самі кредитні договори та укладені на їх виконання договори іпотеки між ПАТ "Банк "Київська Русь" та вищевказаними боржниками, у матеріалах справи відсутні.
Крім того, на відкритих торгах Фондом було реалізоване належне ПАТ "Банк "Київська Русь" нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира, загальною площею 67,0 м2, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , - балансовою вартістю на дату продажу 169 500,00 грн (за договором купівлі-продажу квартири від 25 січня 2018 року була продана переможцю електронного аукціону № UA-EA-2017-12-13-000347-b ОСОБА_29 за ціною 55 315,00 грн); 118/1000 частки об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , - балансовою вартістю на дату продажу 1 419 978,48 грн, 32/1000 частки об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , - балансовою вартість на дату продажу 385 962,64 грн, нежитлове приміщення № 48 - офіс, загальною площею 71,8 м2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , - балансовою вартістю на дату продажу 412 895,07 грн, - які за договорами купівлі-продажу від 4 квітня 2018 року були продані переможцю електронних аукціонів № UA-EA-2018-02-26-000106-а, № UA-EA-2018-02-26-000107-а, № UА-ЕА-2018-02-26-000109-а, - ОСОБА_30 за ціною 114 400,00 грн, 36 900,00 грн та 46 000,00 грн відповідно; житловий будинок з надвірними побудовами, загальною площею 498,5 м2, за адресою: АДРЕСА_4 , - балансовою вартістю на дату продажу 5 162 328,64 грн, земельна ділянка, площею 0,0324 га, кадастровий номер 0110100000:02:018:0285, за адресою: АДРЕСА_4 , - балансовою вартістю на дату продажу 340 650,00 грн, - які за договором купівлі-продажу від 25 липня 2018 року були продані переможцю електронного аукціону № UA-EA-2018-06-18-000006-b ОСОБА_31 за ціною 299 453,91 грн та 152 664,17 грн відповідно; нежитлове приміщення № 75, загальною площею 64,3 м2, за адресою: АДРЕСА_5 , - балансовою вартістю на дату продажу 339 800,00 грн, яке було відчужене за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 29 січня 2019 року переможцю електронних торгів № UA-EA-2018-12-04-000052-b/42 ТОВ "Манбор" за ціною 81 552,00 грн; нежитлове приміщення, загальною площею 386,5 м2, розташоване за адресою: АР Крим, місто Красноперекопськ, вулиця Чкалова, будинок 4/1, - балансовою вартістю 1 268 071,87 грн, нежитлове приміщення, загальною площею 274,2 м2, розташоване за адресою: АР Крим, місто Євпаторія, проспект Леніна, будинок 50, - балансовою вартістю 2 401 127,04 грн, нежитлове приміщення, загальною площею 406,0 м2, розташоване за адресою: АР Крим, місто Феодосія, вулиця Революційна, будинок 16, - балансовою вартістю 3 024 496,16 грн, нежитлове приміщення, загальною площею 526,4 м2, розташоване за адресою: місто Луганськ, вулиця Фрунзе, будинок 1, - балансовою вартістю 3 236 302,24 грн, - були продані за договорами купівлі-продажу майнових прав щодо нерухомого майна від 22 квітня 2020 року переможцю електронних торгів № UA-ЕА-2020-03-12-000009-b ТОВ "Фінансова компанія "Ю-Бейс" за ціною 21 274,27 грн, 25 037,47 грн, 31 526,52 грн та 40 477,45 грн відповідно. Зазначені правочини містяться в матеріалах справи.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 29 квітня 2021 року № 427 затверджено звіт уповноваженої особи Фонду про завершення ліквідаційної процедури ПАТ "Банк "Київська Русь". З наявної у матеріалах копії витягу цього звіту (сторінки 1-5) вбачається, що після проведення ліквідаційної процедури вказаного банку незадоволеними залишились вимоги 7 128 кредиторів на загальну суму 4 608 862 612,94 грн. Вказаним рішенням Фонду зобов`язано департамент ліквідації банків (Старцева Т.В.) вчинити необхідні дії для проведення державної реєстрації припинення ПАТ "Банк "Київська Русь" як юридичної особи. 
З інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) вбачається, що на час розгляду даного спору судом відомості про припинення ПАТ "Банк "Київська Русь" як юридичної особи в установленому законом порядку внесені не були. 
На думку Фонду, внаслідок окупації та втрати контролю над окремими територіями України, що спричинені діями російської федерації, ПАТ "Банк "Київська Русь" було позбавлене можливості вжити заходи, спрямовані на погашення зобов`язань за кредитним договорами, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмети забезпечення. Крім того, такі дії відповідача призвели до знецінення активів ПАТ "Банк "Київська Русь", розташованих на окупованій території України, внаслідок чого було завдано збитки на суму 229 706 987,41 грн (різниця між загальною балансовою вартістю активів у розмірі 233 022 566,80 грн та фактично отриманою сумою від їх реалізації Фондом на відкритих торгах у розмірі 4 009 315,18 грн). Зазначена сума завданих ПАТ "Банк "Київська Русь" збитків заявлена до стягнення з відповідача на користь Фонду.
На підставі постанови Правління НБУ від 2 вересня 2014 року № 545 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Актив-Банк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 2 вересня 2014 року № 79 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ Банк "Актив-Банк", згідно з яким з 3 вересня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у вказаному банку. Підставою для віднесення ПАТ "КБ Банк "Актив-Банк" до категорії неплатоспроможних було: здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів, невжиття належних заходів для усунення порушень нормативно-правових актів НБУ, відсутність розробленого ПАТ "КБ "Актив-Банк" прийнятого плану фінансового оздоровлення.
Відповідно до постанови Правління НБУ від 23 грудня 2014 року № 838 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ "Актив-Банк" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 24 грудня 2015 року № 158 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "Актив-Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "Актив-Банк" відповідно до Плану врегулювання, з 24 грудня 2014 року. Зазначений План врегулювання у матеріалах справи відсутній.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 6 квітня 2015 року № 082/15 було затверджено реєстр акцептованих вимог кредиторів ПАТ "КБ "Актив-Банк" на загальну суму 2 336 882 753,25 грн. 
Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 21 травня 2015 року № 112/15 затверджено акт формування ліквідаційної маси ПАТ "КБ "Актив-Банк" станом на 1 березня 2015 року, відповідно до якого балансова вартість активів (без урахування резервів), включених до ліквідаційної маси, становить 5 246 293 928,23 грн, ринкова вартість - 649 863 495,22 грн. 
Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 24 жовтня 2019 року № 2697 були затверджені зміни до акту формування ліквідаційної маси станом на 1 жовтня 2019 року, відповідно до якого балансова вартість активів (з урахуванням позабалансових рахунків) становить 5 341 044 456,47 грн, ринкова вартість - 656 038 802,43 грн. У своєму позові Фонд посилався на те, що відповідно до акта формування ліквідаційної маси ПАТ "КБ "Актив-Банк" станом на 1 жовтня 2019 року до складу активів включено об`єкти нерухомості, розташовані на тимчасово окупованій території Донецької та Луганської областей, балансовою вартістю 2 743 032,91 грн, та кредитний портфель юридичних і фізичних осіб, які перебувають на вказаній території - 168 412 237,28 грн. Однак, з наявного в матеріалах справи витягу з акта формування ліквідаційної маси ПАТ "КБ "Актив-Банк" станом на 1 жовтня 2019 року вбачається, що у ньому міститься інформація виключного щодо переліку такого нерухомого майна, а також кредитних портфелів фізичних/юридичних осіб, без зазначення інформації про їх балансову вартість.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 19 грудня 2019 року № 3226 були затверджені зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів, відповідно до якого загальна сума акцептованих вимог кредиторів становить 2 382 844 007,31 грн.
Судом також встановлено, що у 2019 році Фонд проводив відкриті торги щодо реалізації активів ПАТ "КБ "Актив-Банк". У результаті проведення цих торгів: право вимоги до ТОВ "Кінотеатр "Україна" за кредитним договором від 20 квітня 2007 року № 0420/03 з балансовою заборгованістю на дату продажу 40 743 418,17 грн було відступлено за 337 185,56 грн переможцю електронних торгів ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" за договором про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 17 липня 2019 року № UА-ЕА-2019-06-03-000016-b; право вимоги до ТОВ "Луганськ Сіті" за кредитним договором від 8 листопада 2012 року № 1108/01 з балансовою заборгованістю на дату продажу 43 008 347,26 грн, а також права вимоги до фізичних осіб: ОСОБА_32 за кредитним договором від 11 серпня 2008 року № 0811/01-I з балансовою заборгованістю на дату продажу 67 138 212,48 грн, ОСОБА_33 за кредитним договором від 13 листопада 2007 року № 20.1.07/ІЖ-15 з балансовою заборгованістю на дату продажу 6 547 440,07 грн, ОСОБА_34 за кредитним договором від 25 грудня 2007 року № 61.1.07/1Ж-15 з балансовою заборгованістю на дату продажу 723 026,37 грн, ОСОБА_35 за кредитним договором від 1 лютого 2008 року № 0201/01-05 з балансовою заборгованістю на дату продажу 688 567,02 грн, ОСОБА_36 за кредитним договором від 26 грудня 2007 року № 60.1.07/ІЖ-15 з балансовою заборгованістю на дату продажу 1 623 094,49 грн, ОСОБА_37 за кредитним договором від 16 квітня 2009 року № 0416/01-1 з балансовою заборгованістю на дату продажу 1 239 000,00 грн, ОСОБА_38 за кредитним договором від 12 листопада 2007 року № 19.1.07/ІЖ-15 з балансовою заборгованістю на дату продажу 1 377 072,74 грн, ОСОБА_39 за кредитним договором від 26 жовтня 2007 року № 5.1.07/ІЖ-15 з балансовою заборгованістю на дату продажу 966 738,17 грн, ОСОБА_40 за кредитним договором від 12 жовтня 2007 року № 1012/08 з балансовою заборгованістю на дату продажу 926 619,25 грн, ОСОБА_41 за кредитним договором від 16 травня 2008 року № 410.1.08/Д(С)-101 з балансовою заборгованістю на дату продажу 126 941,39 грн, ОСОБА_42 за кредитним договором від 8 лютого 2008 року № 1001.1,08/ІЖ-15 з балансовою заборгованістю на дату продажу 286 099,56 грн, - були відступлені переможцю електронних торгів AT "Асвіо Банк" за договорами про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 6 листопада 2019 року № 54-UA-EA-2019-10-16-000024-b_l та від 7 листопада 2019 року № 54-UA-EA-2019-10-16-000024-b_2 за 123 499,34 грн (загальна вартість договору 162 466,23 грн) та 1 345 794,33 грн (загальна вартість договору 3 985 852,79 грн) відповідно. Докази відчуження за вищевказаними угодами права вимоги до ОСОБА_34 за кредитним договором від 26 грудня 2007 року № 61.1.07/1Ж-15, на який посилався Фонд у своєму позові, у матеріалах справи відсутні. Також у матеріалах справи відсутній договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 28 лютого 2019 року № 44-debtX_8688, відповідно до якого, як зазначав Фонд у своєму позові, право вимоги до фізичних осіб: ОСОБА_43 за кредитним договором від 15 квітня 2008 року № 1002.1.08/ДЖ-15 з балансовою заборгованістю на дату продажу 244 673,64 грн, ОСОБА_44 за кредитним договором від 18 січня 2008 року № 0118/01-05 з балансовою заборгованістю на дату продажу 1 386 794,14 грн, ОСОБА_45 за кредитним договором від 29 жовтня 2007 року № 7.1.07/ІЖ-15 з балансовою заборгованістю на дату продажу 1 386 192,53 грн, - були відступлені переможцю електронних торгів ТОВ "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг" за 1 788,00 грн, 9 580,29 грн та 9 611,77 грн відповідно. Будь-які належні докази на підтвердження зазначених у позові Фонду значень балансової вартості прав вимог до вищевказаних боржників у матеріалах справи відсутні й Фондом подані не були.
Як зазначав позивач, кредитні зобов`язання вищезазначених фізичних та юридичних осіб були забезпечені відповідними договорами іпотеки нерухомого майна, розміщеного на території Донецької та Луганської областей, які з 2014 року є тимчасово окупованими. Фонд стверджував, що відповідні права іпотекодержателя також були передані ПАТ "КБ "Актив-Банк" новим кредиторам за вищевказаними договорами купівлі-продажу майнових прав згідно наявних у матеріалах справи копій договорів відступлення прав іпотеки. 
Однак, самі кредитні договори та укладені на їх виконання договори іпотеки між ПАТ "КБ "Актив-Банк" та вищевказаними боржниками, у матеріалах справи відсутні.
Крім того, на відкритих торгах Фондом було реалізоване належне ПАТ "КБ "Актив-Банк" нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення (відділення банку), загальною площею 193,2 м2, розташоване за адресою: АДРЕСА_6 , - балансовою вартістю на дату продажу 279 738,41 грн, було продано переможцю електронних торгів № UA-EA-2017-11-20-000097-а ТОВ "Лібра Едвайзерз" за договором купівлі-продажу від 26 грудня 2017 року № 04/12/2017 за ціною 240 821,68 грн; вбудоване нежитлове приміщення, загальною площею 207,2 м2, розташоване за адресою: Донецька область, місто Горлівка, вулиця Рудакова О.П., будинок 39, приміщення 67, - балансовою вартістю 275 777,71 грн, було продано переможцю електронних торгів № UA-EA-2018-08-28-000164-b ОСОБА_46 за договором купівлі-продажу від 28 вересня 2018 року № 01/09/2018 за ціною 68 585,34 грн; нежитлові приміщення, загальною площею 226,9 м2, що складаються з вбудованого нежитлового підвального приміщення № 39, площею 82,3 м2 та вбудованого нежитлового приміщення (кафе) № 1, площею 144,6 м2, за адресою: АДРЕСА_7 , - балансовою вартістю на дату продажу 2 187 516,79 грн, продані переможцю електронних торгів № UA-EA-2019-10-16-000024-b AT "Асвіо Банк" за договором купівлі-продажу нежитлового приміщення № 1562 та № 1563 від 13 листопада 2019 року за ціною 42 612,99 грн. Зазначені правочини містяться в матеріалах справи.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 21 грудня 2019 року № 3287 затверджено звіт уповноваженої особи Фонду про завершення ліквідаційної процедури ПАТ "КБ "Актив-Банк". З наявної у матеріалах справи копії витягу з цього звіту (сторінки 1-5) вбачається, що після проведення ліквідаційної процедури вказаного банку незадоволеними залишились вимоги 1575 кредиторів на загальну суму 2 177 971 262,39 грн. Вказаним рішенням Фонду зобов`язано Уповноважену особу Фонду на ліквідацію процедури ПАТ "КБ "Актив-Банк" вчинити необхідні дії для проведення державної реєстрації припинення вказаного банку як юридичної особи. 
З інформації з ЄДР вбачається, що на час розгляду даного спору судом відомості про припинення ПАТ "КБ "Актив-Банк" як юридичної особи в установленому законом порядку внесені не були. 
На думку Фонду, внаслідок окупації та втрати контролю над окремими територіями України, що спричинені діями російської федерації, ПАТ "КБ "Актив-Банк" було позбавлено можливості розпоряджатися своїм майном, розташованим на території Луганської та Донецької областей, а також можливості вжити заходів, спрямованих на погашення зобов`язань за кредитним договорами, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмети забезпечення. Крім того, такі дії відповідача призвели до знецінення активів ПАТ "КБ "Актив-Банк", розташованих на тимчасово окупованій території України, внаслідок чого було завдано збитків на суму 169 524 397,48 грн (різниця між загальною балансовою вартістю активів у розмірі 171 155 270,19 грн та фактично отриманою сумою від їх реалізації Фондом на відкрити торгах у розмірі 1 630 872,71 грн). Зазначена сума завданих ПАТ "КБ "Актив-Банк" збитків заявлена до стягнення з відповідача на користь Фонду.
На підставі постанови Правління НБУ від 12 лютого 2015 року № 96 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12 лютого 2015 року № 29 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Енергобанк", згідно з яким з 13 лютого 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у вказаному банку. Підставою для віднесення ПАТ "Енергобанк" до категорії неплатоспроможних було: зменшення регулятивного капіталу банку до рівня, нижчого однієї третини від мінімально встановленого рівня, відсутність розробленого плану фінансового оздоровлення.
Відповідно до постанови Правління НБУ від 11 червня 2015 року № 370 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Енергобанк" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12 червня 2015 року № 115 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Енергобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Енергобанк" відповідно до Плану врегулювання, з 12 червня 2015 року. Зазначений План врегулювання у матеріалах справи відсутній.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 5 листопада 2015 року № 260/15 затверджено акт формування ліквідаційної маси ПАТ "Енергобанк" станом на 1 жовтня 2015 року, відповідно до якого: балансова вартість активів (без урахування резервів), включених до ліквідаційної маси, становить 2 288 861 240,16 грн, ринкова вартість - 620 972 999,63 грн. У своєму позові Фонд посилався на те, що відповідно до акта формування ліквідаційної маси ПАТ "Енергобанк" станом на 1 жовтня 2015 року до складу активів включено об`єкти нерухомості, що знаходяться на тимчасово окупованій території Донецької та Луганської областей, а також кредитний портфель юридичних і фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців вказаних областей та АР Крим. З наявного в матеріалах справи витягу з акта формування ліквідаційної маси ПАТ "Енергобанк" станом на 1 жовтня 2015 року також вбачається, що до загальної вартості активів було включно активи, розташовані на території Донецької та Луганської областей (основні засоби, інші необоротні матеріальні активи, необоротні активи, утримувані для продажу засоби: по рахунку 4400 - 2 689 482,55 грн, по рахунку 4500 - 167,00 грн, каса (рахунок 1002) - 2 250,20 грн, банкомати (рахунок 1004) - 1290,00 грн; дебіторська заборгованість - 295 998,43 грн) та АР Крим (основні засоби, інші необоротні матеріальні активи, необоротні активи, утримувані для продажу засоби: рахунку 3409 - 8 333,34 грн, дебіторська заборгованість - 30 800,00 грн). 
Судом встановлено, що протягом 2017-2020 років Фонд проводив відкриті торги щодо реалізації активів ПАТ "Енергобанк". За наслідками таких торгів: право вимоги до Державного підприємства "Дитячий та підлітковий санаторій "Таврида" ЗАТ Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" за кредитним договором від 10 вересня 2012 року № 1209-05 з балансовою заборгованістю на дату продажу 2 211 763,06 грн було відступлено за 305 001,00 грн переможцю електронних торгів ТОВ "Фінансова компанія "Профкапітал" за договором про відступлення прав вимоги від 19 квітня 2017 року; права вимоги до ТОВ "ВКФ "Еталон" за кредитними договорами: від 26 грудня 2008 року № 63 з балансовою заборгованістю на дату продажу 1 302 750,49 грн, від 8 липня 2013 року № 27 з балансовою заборгованістю на дату продажу 9 082 602,15 грн, - були відступлені за 29 596,17 грн переможцю електронних торгів ТОВ "Фінансова компанія "Астер-Фінанс" за договором про відступлення прав вимоги від 12 травня 2020 року № 9 (загальна вартість договору - 524 443,72 грн); право вимоги до ТОВ "Торгівельна компанія "СБМ" за кредитним договором від 29 жовтня 2010 року № 11 з балансовою заборгованістю на дату продажу 567 695,08 грн було відступлено за 371 589,77 грн переможцю електронних торгів ТОВ "Кредіт Інвестмент Груп" за договором про відступлення прав вимоги від 12 вересня 2019 року № 23; право вимоги до ТОВ "Будкерамінка" за кредитним договором від 4 листопада 2013 року № 6 з балансовою заборгованістю на дату продажу 120 848,58 грн було відступлено за 895,16 грн переможцю електронних торгів ТОВ "Фінансова компанія "Геліос" згідно з договором про відступлення прав вимоги від 4 жовтня 2019 року № 24 (загальна ціна договору - 259 162,15 грн); права вимоги: до ПрАТ "Пансіонат "Море" за кредитним договором від 31 травня 2010 року № 1005-05 з балансовою заборгованістю на дату продажу 193 379 710,76 грн, до ТОВ "Чистая Планета" за кредитним договором від 23 вересня 2013 року № 4 з балансовою заборгованістю на дату продажу 1 070 938,69 грн, до ТОВ "Буденергосервіс" за кредитним договором від 4 липня 2013 року № 25 з балансовою заборгованістю на дату продажу 2 098 004,53 грн, до ТОВ "Олмтранс" за кредитним договором від 18 вересня 2013 року № 5 з балансовою заборгованістю на дату продажу 1 909,81 грн, до ТОВ Фірма "АСДО" за кредитним договором від 10 червня 2003 року № 00846/50 з балансовою заборгованістю на дату продажу 101 382,39 грн, до фізичної особи - підприємця Литвинова Сергія Степановича за кредитним договором від 26 червня 2013 року № 3 з балансовою заборгованістю на дату продажу 1 373 961,76 грн, до фізичної особи - підприємця Мальцева Юрія Вікторовича за кредитним договором від 23 липня 2013 року № 29 з балансовою заборгованістю на дату продажу 272 921,81 грн, - було відступлено за 3 100 172,33 грн переможцю електронних торгів ТОВ "Фінансова компанія "Горизонт" за договором про відступлення прав вимоги від 21 жовтня 2019 року № 26 (загальна ціна договору 3 389 840,02 грн). Право вимоги до Гриньова Валерія Івановича за кредитним договором від 6 червня 2008 року № 14 ДІК з балансовою заборгованістю на дату продажу 2 246 576,34 грн, право вимоги до Стреленко Аліни Артурівни за кредитним договором від 23 травня 2008 року № 12 ДІК з балансовою заборгованістю на дату продажу 2 057 128,24 грн, право вимоги до ОСОБА_47 за кредитним договором від 31 березня 2008 року № 3 ДІК з балансовою заборгованістю на дату продажу 937 752,76 грн, право вимоги до Коскіна Євгена Вікторовича за кредитним договором від 9 липня 2008 року № 20 ДІК з балансовою заборгованістю на дату продажу 1 074 575,19 грн, право вимоги до Липовенко Юлії Валеріївни за кредитним договором від 30 квітня 2008 року № 8 ДІК з балансовою заборгованістю на дату продажу 324 720,94 грн, право вимоги до Сінельнікова Олександра Володимировича за кредитним договором від 15 червня 2012 року № 36 з балансовою заборгованістю на дату продажу 69 907,04 грн, - було відступлено за 67 262,17 грн переможцю електронних торгів ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" згідно з договором про відступлення прав вимоги від 8 жовтня 2019 року № 25 (загальна ціна договору 576 000,00 грн). Копії відповідних договорів відступлення (купівлі-продажу) прав вимог наявні матеріалах справи. 
Як зазначав Фонд у своєму позові, кредитні зобов`язання вищезазначених фізичних осіб, юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців були забезпечені відповідними договорами іпотеки нерухомого майна, розташованого на території АР Крим, Донецької та Луганської областей, які з 2014 року є тимчасово окупованими. Позивач стверджував, що відповідні права іпотекодержателя також були передані ПАТ "Енергобанк" новим кредиторам за вищевказаними договорами купівлі-продажу майнових прав згідно наявних у матеріалах справи копій договорів відступлення прав іпотеки. 
Однак, самі кредитні договори та укладені на їх виконання договори іпотеки між ПАТ "Енергобанк" та вищевказаними боржниками, у матеріалах справи відсутні.
Крім того, на відкритих торгах Фондом було реалізоване належне ПАТ "Енергобанк" нерухоме майно, а саме: вбудоване нежитлове приміщення, загальною площею 593,6 м2, розташоване за адресою: місто Луганськ, вулиця Лінія 16, будинок 7, приміщення 171, - з балансовою вартістю на дату продажу 2 054 626,46 грн, недобудований житловий будинок (70% готовності), площею 1 028,0 м2, балансовою вартістю 5 963 200,00 грн, із земельною ділянкою, кадастровий номер 1410136900:00:010:0012, площею 0,0575 га, що знаходяться за адресою: місто Донецьк, вулиця Сормовська, будинок 79, - балансовою вартістю 538 800,00 грн, нежитлове приміщення, загальною площею 46,6 м2, за адресою: Луганська область, місто Стаханов, проспект Леніна, будинок 3, - балансовою вартістю на дату продажу 140 091,61 грн, - були продані за договорами купівлі-продажу нерухомого майна від 14 травня 2020 року та від 29 липня 2020 року переможцю електронного аукціону № UA-EA-2020-04-02-000003-b ТОВ "Фінансова компанія "Астер-Фінанс" за ціною 8 609,24 грн, 17 612,92 грн, 1 591,40 грн та 898,63 грн відповідно. Зазначені правочини містяться в матеріалах справи.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 28 травня 2020 року № 1023 затверджено звіт уповноваженої особи Фонду про завершення ліквідаційної процедури ПАТ "Енергобанк". З наявної у матеріалах справи копії витягу з цього звіту (сторінки 1-5) вбачається, що після проведення ліквідаційної процедури вказаного банку незадоволеними залишились вимоги 2 683 кредиторів на загальну суму 1 146 484,27 тис. грн. Вказаним рішенням Фонду зобов`язано Уповноважену особу Фонду на ліквідацію процедури ПАТ "Енергобанк" вчинити необхідні дії для проведення державної реєстрації припинення вказаного банку як юридичної особи. 
З інформації з ЄДР вбачається, що на час розгляду даного спору судом відомості про припинення ПАТ "Енергобанк" як юридичної особи в установленому законом порядку внесені не були. 
На думку Фонду, внаслідок окупації та втрати контролю над окремими територіями України, що спричинені діями російської федерації, ПАТ "Енергобанк" було позбавлено можливості вжити заходів, спрямованих на погашення зобов`язань за кредитним договорами, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмети забезпечення. Крім того, такі дії відповідача призвели до знецінення активів ПАТ "Енергобанк", розташованих на тимчасово окупованій території України, внаслідок чого було завдано збитків на суму 223 867 428,99 грн (різниця між загальною балансовою вартістю активів у розмірі 226 991 867,69 грн та фактично отриманою сумою від їх реалізації Фондом на відкритих торгах у розмірі 3 535 363,99 грн, та за вирахуванням сплаченої в Державний бюджет України суми ПДВ на загальну суму 410 925,29 грн). Зазначена сума завданих ПАТ "Енергобанк" збитків заявлена до стягнення з відповідача на користь Фонду.
На підставі постанови Правління НБУ від 17 березня 2016 року № 169 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц-Україна" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 17 березня 2016 року № 368 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку", згідно з яким з 18 березня 2016 року запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено Уповноважену особу Фонду та делеговано останній повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна". Підстава для віднесення ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" до категорії неплатоспроможних - неспроможність вказаного банку своєчасно та в повному обсязі виконувати законні вимоги кредиторів через відсутність коштів.
Відповідно до постанови Правління НБУ від 21 квітня 2016 року № 280 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 22 квітня 2016 року № 561 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" та делегування повноважень ліквідатора банку", відповідно до якого: припинено здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" з 22 квітня 2018 року включно; розпочато процедуру ліквідації вказаного банку з 22 квітня 2018 року; призначено Уповноважену особу Фонду та делеговано останній усі повноваження ліквідатора банку.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 28 липня 2016 року № 1331 було затверджено реєстр акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" в сумі 214 170 098,84 грн. Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 25 листопада 2019 року № 3001 були затверджені зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів, відповідно до яких загальна сума акцептованих вимог кредиторів становить 218 049 771,86 грн.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 6 жовтня 2016 року № 2022 затверджено акт формування ліквідаційної маси ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" станом на 1 липня 2016 року, відповідно до якого балансова вартість активів (з урахуванням позабалансових рахунків), включених до ліквідаційної маси, становить 1 105 756 852,65 грн, ринкова вартість - 214 892 724,46 грн. Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 8 серпня 2019 року № 2016 були затверджені зміни до акта формування ліквідаційної маси станом на 1 серпня 2019 року, відповідно до якого балансова вартість активів (з урахуванням позабалансових рахунків) становить 1 335 440 773,21 грн, ринкова вартість - 223 187 472,35 грн. У своєму позові Фонд зазначав, що за вказаним актом до складу активів було включено об`єкти нерухомості, розташовані на тимчасово окупованій території України, балансовою вартістю 92 502,91 грн, а також кредитний портфель юридичних і фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців АР Крим та Донецької області на суму 304 517 450,12 грн. Однак, наданий позивачем витяг з вищевказаного акта відомості про балансову вартість такого нерухомого майна та кредитний портфель не містить. 
Судом також встановлено, що у 2019 році Фонд проводив відкриті торги щодо реалізації активів ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна". За наслідками таких торгів права вимоги: до МП "Каштак" за кредитним договором від 27 червня 2008 року № 155 з балансовою заборгованістю на дату продажу 3 700 941,85 грн, до ПАТ "Донецький міський молочний завод № 2" за кредитним договором від 23 липня 2012 року № 011-03-12 з балансовою заборгованістю на дату продажу 293 025 586,52 грн, до фізичної особи - підприємця Бутурлим Віктора Володимировича від 8 липня 2011 року № 021-06-11 з балансовою заборгованістю на дату продажу 2 350 049,40 грн, до Бондарчук Сергія Йосиповича за кредитним договором від 19 травня 2008 року № 2852н-05-08 з балансовою заборгованістю на дату продажу 2 086 074,62 грн, до Волкової Валентини Миколаївни за кредитним договором від 9 квітня 2008 року № 2789н-04-08 з балансовою заборгованістю на дату продажу 495 074,24 грн, до Гондюхина Сергія Петровича за кредитним договором від 25 квітня 2008 року № 2824н-04-08 з балансовою заборгованістю на дату продажу 1 229 345,32 грн, до Грамматопула Яна Едуардовича за кредитним договором від 10 вересня 2008 року № 2981н-09-08 з балансовою заборгованістю на дату продажу 1 095 664,29 грн, до Ярмощука Яркадія Петровича за кредитним договором від 30 травня 2008 року № 2903КС-05-08 з балансовою заборгованістю на дату продажу 534 713,88 грн, - були відступлені переможцю електронних торгів ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" за договорами про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 14 листопада 2019 року № GL18N211894/1, № GL18N211894/3 за 2 650 439,51 грн та 54 373,90 грн відповідно. Копії відповідних договорів відступлення (купівлі-продажу) прав вимог (загальна ціна яких 12 762 297,67 грн та 1 189 319,85 грн відповідно) наявні матеріалах справи. 
Як зазначав Фонд у своєму позові, кредитні зобов`язання вищезазначених фізичних осіб, юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців були забезпечені відповідними договорами іпотеки нерухомого майна, розташованого на території АР Крим та Донецької області, які з 2014 року є тимчасово окупованими. Позивач стверджував, що відповідні права іпотекодержателя також були передані ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" за вищевказаними договорами купівлі-продажу майнових прав. Однак, самі кредитні договори та укладені на їх виконання договори іпотеки між ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" та вищевказаними боржниками, у матеріалах справи відсутні.
Крім того, на відкритих торгах Фондом було реалізоване належне ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 307,4 м2, розташований за адресою: АР Крим, Первомайський район, смт. Первомайське, вулиця Севастопольська, будинок 29, - балансова вартість на дату продажу 92 502,00 грн, було продано за договорами купівлі-продажу житлового будинку від 14 листопада 2019 року та 15 листопада 2019 року переможцю електронних торгів № UA-EA-2019-10-11-000031-b ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" за загальною ціною 11 555,92 грн. Копії зазначених правочинів містяться в матеріалах справи.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 23 грудня 2019 року № 3321 затверджено звіт уповноваженої особи Фонду про завершення ліквідаційної процедури ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна". З наявної у матеріалах справи копії витягу з цього звіту (сторінки 1-5) вбачається, що після проведення ліквідаційної процедури вказаного банку незадоволеними залишились вимоги 198 кредиторів на загальну суму 207 145,0 тис. грн. Вказаним рішенням Фонду було зобов`язано Уповноважену особу Фонду на ліквідацію процедури ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" вчинити необхідні дії для проведення державної реєстрації припинення вказаного банку як юридичної особи. 
З інформації з ЄДР вбачається, що на час розгляду даного спору судом відомості про припинення ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" як юридичної особи в установленому законом порядку внесені не були. 
На думку Фонду, внаслідок окупації та втрати контролю над окремими територіями України, що спричинені діями російської федерації, ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" було позбавлено можливості вжити заходів, спрямованих на погашення зобов`язань за кредитним договорами, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмети забезпечення. Крім того, такі дії відповідача призвели до знецінення активів ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна", розташованих окупованій території України, внаслідок чого було завдано збитків на суму 301 893 582,79 грн (різниця між загальною балансовою вартістю активів у розмірі 304 609 952,12 грн та фактично отриманою сумою від їх реалізації Фондом на відкритих торгах у розмірі 2 716 369,33 грн). Зазначена сума завданих ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" збитків заявлена до стягнення з відповідача на користь Фонду.
Відповідно до змісту частин 1-3 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Частинами 1, 2 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Вирішуючи спір про відшкодування шкоди, суд повинен встановити наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, яке має містити чотири складові: протиправну поведінку; шкоду (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою, а також вину.
Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.
Вина полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.
За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Тож, при зверненні з позовом про відшкодування заподіяної майнової шкоди, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами неправомірність поведінки заподіювача шкоди, наявність шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою.
Обґрунтовуючи протиправну поведінку відповідача, Фонд зазначив, що внаслідок збройної агресії російської федерації було захоплене майно вищевказаних банків та їх позичальників, що привело до знецінення вказаних активів, та, відповідно завдало збитків, які вираховуються як різниця між балансовою вартістю відповідних активів (нерухомого майна, кредитних портфелів) та ціною їх відступлення (викупу) за договорами купівлі-продажу, укладеними за результатами проведення уповноваженою особою Фонду аукціонів (відкритих торгів).
Разом із цим, порядок продажу майна банку, що ліквідується, чітко регламентований статтею 51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до якої Фонд з дня початку процедури ліквідації банку Фонд розпочинає передпродажну підготовку та реалізацію майна (активів) банку у порядку, визначеному цим Законом та правилами Фонду, за найвищою вартістю у найкоротший строк. Фонд затверджує способи, порядок, склад та умови відчуження майна банку, включеного до ліквідаційної маси, у разі потреби організовує консолідований продаж майна кількох банків, що одночасно перебувають у процедурі ліквідації. Фонду заборонено відчужувати майно банку до затвердження виконавчою дирекцією Фонду способу, порядку, складу та умов відчуження майна такого банку, крім випадків надання виконавчою дирекцією Фонду дозволу на реалізацію окремого майна з метою запобігання збиткам або ризикам його втрати чи пошкодження, а також у випадках, передбачених цим Законом. Майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у такий спосіб: на відкритих торгах (аукціоні); шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі. Продаж майна (активів) банку у спосіб, передбачений цією частиною, може проводитися в електронній формі (на електронних майданчиках). Порядок реалізації майна банку під час проведення ліквідаційної процедури регламентується правилами Фонду. Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про: затвердження переліку майна банку, що не підлягає продажу; об`єднання майна банку або кількох банків у пули та/або продаж окремих інвентарних об`єктів; строки та заходи передпродажної підготовки майна; затвердження умов відкритих торгів (у тому числі аукціонів, що проводяться за методами підвищення та/або зниження ціни і без обмеження мінімальної ціни продажу майна), зокрема розмірів гарантійного внеску, лота та кроку аукціону, порядку зниження ціни, встановлення або відмови від встановлення мінімальної ціни продажу; обмеження загальної кількості відкритих торгів, на яких пропонуються до продажу одні й ті самі об`єкти або пули активів; проведення відкритих торгів (аукціонів) уповноваженою особою Фонду або торговельним посередником, оператором організованого ринку капіталу тощо, у тому числі у разі продажу пулів активів, сформованих за рахунок майна кількох банків. Інформація про обраний спосіб та порядок продажу (умови, строки, порядок оплати, місце, початкова ціна тощо) майна банку або кількох банків оприлюднюється на офіційному веб-сайті Фонду та веб-сайті банку, майно якого продається. Фонд має право продати майно (активи) банку у вигляді єдиного майнового комплексу або частинами. На відкритих торгах без обмеження мінімальної ціни продажу або безпосередньо юридичній чи фізичній особі здійснюється продаж: основних засобів, оціночна вартість яких не перевищує 10 мінімальних заробітних плат на день продажу; малоцінних та швидкозношуваних предметів, необоротних активів банку тощо, балансова вартість яких за відповідною групою становить менше 10 мінімальних заробітних плат на день продажу, без проведення незалежної оцінки. Таке майно може реалізовуватися безпосередньо Фондом або на комісійних умовах через організацію роздрібної торгівлі. Майно (активи) банку, що залишилося на кінець процедури ліквідації банку, у разі незадоволення вимог усіх кредиторів банку реалізується шляхом проведення відкритих торгів (аукціону) без обмеження мінімальної ціни продажу. У разі продажу пулів активів кількох банків доходи і витрати, пов`язані з продажем, розподіляються між банками пропорційно до вартості майна (активів) відповідних банків у пулі. Безнадійна заборгованість, що залишилася на кінець процедури ліквідації банку (вимоги банку за кредитами, цінними паперами, що є у власності банку, дебіторськими зобов`язаннями), погашення якої за результатами аналізу документів Фондом становить менше 5 відсотків, списується з балансу банку.
Судом встановлено, що до складу активів банків Фондом було включено кредитні портфелі фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців та юридичних осіб. Однак, оскільки в матеріалах справи відсутні відповідні кредитні договори та кредитні справи по таким договорам (або належним чином засвідчені їх копії), суд позбавлений можливості встановити, які з вимог банків за спірними кредитами, у силу приписів частини 16 статті 51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" підлягали списанню як безнадійні.
При цьому, відповідно до пункту 7 частини 2 статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду, у разі делегування їй всіх або частини повноважень Фонду, має право залучати до роботи у процесі здійснення тимчасової адміністрації за рахунок банку на підставі цивільно-правових договорів інших осіб (радників, аудиторів, юристів, оцінювачів та інших) у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. 
Однак, Фондом не було надано жодних належних та допустимих доказів вжиття ним усіх можливих дій щодо реалізації активів неплатоспроможних банків з найменш витратним способом. Зокрема, у матеріалах справи відсутні докази проведення Фондом оцінки активів неплатоспроможних банків з метою визначення дійсної вартості таких активів та їх подальшої реалізації за найбільш вигідною ціною на час укладання від їх імені договорів про відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами іпотеки, договорів купівлі-продажу нерухомого майна. Належна оцінка вартості активів ПАТ "Банк "Київська Русь", ПАТ "Комерційний банк "Актив-Банк", ПАТ "Енергобанк" та ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" була здійснена Фондом фактично лише у звітах про завершення процедури ліквідації зазначених банків.
Крім того, Фондом також не надано суду доказів відсутності пропозицій від інших потенційних покупців на спірні активи банків за більш вигідною ціною, а ніж їх було реалізовано Фондом у період з 2014 по 2020 роки.
При цьому, судом враховано, що до лотів (пулів) спірних активів банків, які були реалізовані, як зазначав Фонд у своєму позові, за ціною, нижчою за балансову вартість таких активів, були включені також кредити позичальників, місце проживання/місцезнаходження яких не є тимчасовово окуповані території України (за договорами про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги: від 3 січня 2018 року № UA-EA-2017-11-29-000138-а/42, укладений між Фондом в інтересах ПАТ "Банк "Київська Русь" та "Фінансова компанія "Довіра та гарантія"; від 9 вересня 2019 року № 02/2019/42, укладений між Фондом в інтересах ПАТ "Банк "Київська Русь" та ТОВ "Кредіт Інвестмент Груп", від 29 жовтня 2019 року № UKR-2019-04/ПВ/42, укладений між Фондом в інтересах ПАТ "Банк "Київська Русь" та ТОВ "Фінансова компанія Горизонт", від 4 жовтня 2019 року № UKR-2019-03/42, укладений між Фондом в інтересах ПАТ "Банк "Київська Русь" та ТОВ "Фінансова компанія "Геліос", від 22 квітня 2020 року № UA-EA-2020-03-12-000009-b/42/l, укладений між Фондом в інтересах ПАТ "Банк "Київська Русь" та ТОВ "Фінансова Компанія "Ю-Бейс", від 22 лютого 2019 року № UA-EA-2018-12-21-000021-b/42, укладений між Фондом в інтересах ПАТ "Банк "Київська Русь" та ТОВ "Ейпіес Україна", від 24 травня 2019 року № UA-EA-2019-04-02-000001-b/42, укладений між Фондом в інтересах ПАТ "Банк "Київська Русь" та ТОВ "Фінансова компанія "Інвест Хаус", від 6 листопада 2019 року № 54-UA-EA-2019-10-16-000024-b_l та від 7 листопада 2019 року № 54-UA-EA-2019-10-16-000024-b_2, укладені між Фондом в інтересах ПАТ "КБ "Актив-Банк" та AT "Асвіо Банк", від 12 травня 2020 року № 9, укладений між Фондом в інтересах ПАТ "Енергобанк" та ТОВ "Фінансова компанія "Астер-Фінанс", від 21 жовтня 2019 року № 26, укладений між Фондом в інтересах ПАТ "Енергобанк" та ТОВ "Фінансова компанія "Горизонт", від 8 жовтня 2019 року № 25, укладений між Фондом в інтересах ПАТ "Енергобанк" та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", від 14 листопада 2019 року № GL18N211894/1, № GL18N211894/3, укладені між Фондом в інтересах ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста").
Відповідно до частини 1 статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб, оновлює інформацію, що міститься у Кредитному реєстрі НБУ.
Як зазначав Фонд у своєму позові, завдані Банкам збитки полягали, зокрема, у неможливості останніми отримати задоволення своїх грошових вимог до позивальників за кредитними договорами: фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців та юридичних осіб, місце проживання/місцезнаходження яких, у тому числі, є тимчасово окуповані території АР Крим.
Відповідно до статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Згідно зі частиною 1 статті 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.
Згідно з частиною 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
За приписами статті пункту 1 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
Усі справи, що підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства, розглядаються місцевими господарськими судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті (частина 1 статті 24 ГПК України).
Позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом (стаття 27 ГПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (у редакції, чинній на момент реалізації спірних активів банків на відкритих торгах) тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.
За статтею 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (у редакції, чинній на момент реалізації спірних активів банків на відкритих торгах) для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; надра під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями.
Частиною 1 статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (у редакції, чинній на момент реалізації спірних активів банків на відкритих торгах) визначено, що у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінити територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та забезпечити розгляд: цивільних справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - місцевими загальними судами міста Києва, що визначаються Апеляційним судом міста Києва; господарських справ Господарського суду Автономної Республіки Крим - Господарським судом Київської області, а господарських справ Господарського суду міста Севастополя - Господарським судом міста Києва, господарських справ Севастопольського апеляційного господарського суду - Київським апеляційним господарським судом.
Отже, у силу вищевказаних приписів статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", Фонд не був позбавлений права та можливості здійснити заходи щодо стягнення спірної заборгованості з позичальників, місце проживання/місцезнаходженням яких є територія АР Крим шляхом пред`явлення відповідних позовів до відповідних судів, розташованих на території міста Києва.
Проте, матеріали справи не містять, а позивачем, у свою чергу, не надано суду жодних належних доказів на підтвердження звернення Фонду до відповідних районних судів міста Києва, Господарського суду Київської області та Господарського суду міста Києва з позовними заявами до позичальників: фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців та юридичних осіб, - про стягнення заборгованості за кредитними договорами та/або про звернення стягнення на майно за договорами забезпечення, ухвалення у таких справах відповідних рішень про задоволення позовних вимог Фонду, пред`явлення останнім відповідних виконавчих листів до виконання й винесення постанов державними/приватними виконавцями про повернення виконавчих листів стягувачу, у зв`язку з неможливістю виконання. 
Разом із цим, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, якщо банку завдано шкоди окремими діями певної особи, наприклад, шляхом знищення чи пошкодження речі, відчуження майна банку безоплатно або за заниженими цінами та в інших подібних випадках, то розмір шкоди визначається залежно від безпосередніх наслідків таких дій шляхом оцінки вартості втраченої речі чи зниження її вартості внаслідок пошкодження, вартості безоплатно відчуженого майна, різниці між ринковою ціною та ціною відчуження тощо. 
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду: від 21 липня 2021 року в справі № 910/12930/18, від 28 жовтня 2021 року в справі № 910/9851/20, від 8 лютого 2022 року в справі № 910/15260/18, від 9 листопада 2023 року в справі № 910/635/20.
Однак, як вбачається з матеріалів справи та як зазначає сам Фонд у своїй позовній заяві, заявлена до стягнення з відповідача сума збитків фактично визначена лише на підставі звітів Фонду про завершення процедури ліквідації ПАТ "Банк "Київська Русь", ПАТ "Комерційний банк "Актив-Банк", ПАТ "Енергобанк" та ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна". Будь-які первинні бухгалтерські документи, на підставі яких можливо встановити дійсну балансову вартість спірних активів вказаних банків у матеріалах справи відсутні. Інших належних та допустимих доказів реального розміру заподіяних ПАТ "Банк "Київська Русь", ПАТ "Комерційний банк "Актив-Банк", ПАТ "Енергобанк" та ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" збитків матеріали даної справи не містять і позивачем таких документів надано не було.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що Фонд не довів наявності всіх елементів складу цивільно-правового правопорушення, зокрема, причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та завданою ПАТ "Банк "Київська Русь", ПАТ "Комерційний банк "Актив-Банк", ПАТ "Енергобанк" та ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" шкодою, а також не обґрунтував належними та допустимими доказами розміру заявлених до стягнення з відповідача сум таких збитків, що є підставою для відмови в позові.
Крім того, приписами частин 1 та 2 статті 53 ГПК України чітко визначено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах виключно у випадках, встановлених законом.
У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача (частина 5 статті 53 ГПК України).
Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом (частина 1 статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").
Судом встановлено, що даний позов поданий Фондом, у якому останній просить стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду, завдану ПАТ "Банк "Київська Русь", ПАТ "Комерційний банк "Актив-Банк", ПАТ "Енергобанк" та ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна". Зокрема, позовні вимоги обґрунтовані не порушенням прав та законних інтересів саме Фонду, як учасника цивільних правовідносин, а порушенням майнових прав вищевказаних банків на реалізацію їх активів за справедливою ціною. Тобто, вказаний позов поданий Фондом в інтересах ПАТ "Банк "Київська Русь", ПАТ "Комерційний банк "Актив-Банк", ПАТ "Енергобанк" та ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна", з метою відновлення порушених майнових прав та законних інтересів останніх (відшкодування завданої шкоди).
Разом із цим, частиною 6 статті 53 ГПК України визначений вичерпний перелік випадків, за яких Фонд має право звертатися до суду з позовом в інтересах інших осіб.
Зокрема, вказаною нормою Кодексу передбачено, що Фонд, звертаючись з позовом про відшкодування шкоди (збитків) у порядку статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", діє від імені та в інтересах неплатоспроможного банку або банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною 2 статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", а у разі припинення неплатоспроможного банку або банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною 2 статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", як юридичної особи - в інтересах кредиторів, вимоги яких залишилися незадоволеними після завершення ліквідації банку. 
Аналогічна норма міститься в статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно до частини 1 якої Фонд має право звертатися до осіб, які відповідно до законодавства несуть відповідальність за шкоду (збитки), завдану банку, зазначених у частинах 5 та 10 цієї статті, з вимогами та позовами про відшкодування шкоди (збитків), заподіяної банку, у разі наявності вимог кредиторів, зазначених у пунктах 1-8 цієї частини, крім вимог за субординованим боргом та вимог кредиторів, які є пов`язаними з банком особами. Фонд має право звертатися до осіб, які відповідно до законодавства несуть відповідальність за шкоду (збитки), завдану кредиторам, вимоги яких залишилися незадоволеними після завершення процедури ліквідації, - у випадку припинення неплатоспроможного банку або банку, щодо якого було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною 2 статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", як юридичної особи.
З системного тлумачення вищевказаних норм законодавства вбачається, що Фонд, як установа, яка від імені держави гарантує повернення вкладів кожному вкладнику в разі ліквідації банку, уповноважений звертатися в інтересах третіх осіб виключно у спорах щодо відшкодування шкоди (збитків) у порядку статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
При цьому як загальною матеріально-правовою нормою - частиною 1 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", так і спеціальною нормою процесуального закону - статтею 53 ГПК України, яка визначає коло учасників судових справ, що підлягають розгляду за правилами господарського судочинства, чітко визначено, що до моменту ліквідації неплатоспроможного банку Фонд уповноважений звертатися до суду з позовом про стягнення завданих такому банку збитків, виключно від імені та в інтересах неплатоспроможного банку. 
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду: від 11 липня 2025 року у справі № 910/268/23 та від 12 липня 2022 року у справі № 910/18526/21.
Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За змістом статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У розумінні законодавства суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Так само кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, що прямо передбачено у частині 2 статті 15 ЦК України.
У рішенні Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 зазначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес" що вживається в законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.
Відповідно до частини 1 статті 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Статтею 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації встановленого права.
При цьому необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні статті 76 ГПК України доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача; порушення (невизнання або оспорювання) означеного права/інтересу відповідачем; належність обраного способу судового захисту (з точки зору адекватності порушення і спроможності його усунути та поновити (захистити) право або інтерес та закріплення положеннями діючого законодавства).
Тобто вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 23 червня 2020 року в справі № 909/447/19, від 19 травня 2020 року в справі № 916/1608/18.
Відповідно до частини 5 статті 104 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Як було встановлено судом та не заперечувалося представником Фонду в судовому засіданні, записи про припинення ПАТ "Банк "Київська Русь", ПАТ "Комерційний банк "Актив-Банк", ПАТ "Енергобанк" та ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" як юридичних осіб на час розгляду даного спору в ЄДР внесені не були.
Відтак, у даному випадку Фонд, у силу вищевказаних приписів чинного спеціального процесуального законодавства, наділений повноваженнями звертатися до суду з позовом в інтересах вищевказаних неплатоспроможних банків з позовами про стягнення збитків виключно в інтересах та на користь таких банків.
Натомість Фонд звернувся з даним позовом саме як позивач про стягнення вказаної суми майнової шкоди виключно на свою користь. При цьому, даний позов, у порушення приписів спеціальної норми частини 6 статті 53 ГПК України, мотивований виключно наявністю заподіяння шкоди банкам, які на момент подачі даного позову не були припинені як юридичні особи, а не наявністю заподіяної шкоди (збитків) самому Фонду. 
Суд зазначає також про те, що приписи частини 5 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", на які посилався позивач у своєму позові як на підставу звернення до суду з цим позовом про відшкодування завданих банкам збитків саме на користь Фонду, є нормою матеріального права, яка прямо суперечить спеціальній процесуальній нормі частини 6 статті 53 ГПК України, згідно з якою Фонд є особою, якій законом надано право звертатися в інтересах банку, доки останній не буде припинено як юридична особа. Згідно з частиною 5 статті 53 ГПК України саме такий банк, а не Фонд набуває статусу позивача у спірних правовідносинах.
Разом із цим, приписи частини 5 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачають право Фонду на звернення з вимогою про відшкодування на його користь шкоди (збитків), завданої банку до завершення процедури ліквідації неплатоспроможного банку, виключно до вичерпного кола осіб, зокрема: пов`язаної з банком особи та/або іншої особи, рішеннями, діями (в тому числі вчиненими правочинами, операціями, укладеними договорами) та/або бездіяльністю якої завдано шкоди (збитків) банку; пов`язаної з банком особи, та/або іншої особи, яка внаслідок таких рішень, дій (в тому числі правочинів, операцій, договорів) або бездіяльності прямо чи опосередковано отримала майнову вигоду. 
Порядок та вичерпний перелік випадків відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю осіб, зазначених у частині 5 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", регламентовано частиною 8 цієї ж статті Закону, відповідно до якої шкода (збитки), завдана рішеннями, діями чи бездіяльністю осіб, зазначених у частині 5 цієї статті, відшкодовується у разі, якщо такі рішення, дії (враховуючи дії, що відповідають ознакам ризикової діяльності) або бездіяльність прийняті або вчинені з порушенням законодавства, у тому числі нормативно-правових актів НБУ України, та якщо шкода (збитки) виникла внаслідок: вчинення правочинів (у тому числі договорів), які є нікчемними на підставі частини 3 статті 38 цього Закону; недотримання особами, зазначеними у частині п`ятій цієї статті, обов`язку діяти в інтересах банку та його кредиторів, добросовісно і розумно та/або не перевищувати своїх повноважень; порушення заборон та/або вимог, встановлених законодавством, у тому числі Законом України "Про банки і банківську діяльність", щодо угод із пов`язаними з банком особами або в інтересах пов`язаних з банком сторін, або на користь таких осіб; купівлі недержавних цінних паперів та/або інших фінансових інструментів з порушенням вимог, встановлених НБУ України; надання банком власних активів (майна) в забезпечення (застава, порука, гарантія, притримання, право довірчої власності тощо) виконання зобов`язань третіх осіб перед їх кредитором у порядку, іншому, ніж здійснення операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність", крім майна (активів), переданого (переданих) як забезпечення виконання зобов`язань перед НБУ України або для забезпечення здійснення платежів та розрахунків за угодами, укладеними з платіжними системами або операторами таких систем; незабезпечення банком контролю за цільовим використанням позичальниками кредитних коштів; зміни графіка погашення боргу (строків і сум погашення основного боргу, сплати процентів/комісійних винагород, черговості платежів) за кредитним договором та договором забезпечення, які були здійснені з порушенням вимог законодавства; необґрунтованого зменшення та/або звільнення боржника від сплати нарахованих за активними операціями процентів та інших винагород; безпідставного припинення прийнятного забезпечення перед банком за правочином або його заміни на менш ліквідне забезпечення; операцій, вчинених банком всупереч обмежень, встановлених НБУ, в тому числі з пов`язаними з банком особами.
Однак, відповідач у даній справі не входить до вичерпного кола осіб, визначених частиною 8 статті 52 Закону, та до яких Фонд має право пред`являти позови про відшкодування майнової шкоди неплатоспроможного банку, у випадках, визначених частиною 5 статті 52 цього ж Закону. Відтак, приписи частини 5 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не є релевантними до спірних правовідносин.
Так само не підлягають застосуванню до спірних правовідносин приписи частини 10 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно до якої Фонд або уповноважена особа Фонду, діючи від імені та в інтересах банку як інвестора, має право ініціювати процеси, позови чи провадження (цивільні, адміністративні, кримінальні чи арбітражні) у будь-яких судах та/або арбітражах належної юрисдикції (в тому числі в іноземних та міжнародних судах), у тому числі арбітражні чи інші процеси проти держав відповідно до міжнародних договорів України, у тому числі міжнародних договорів про заохочення та взаємний захист інвестицій, щодо шкоди (збитків), що була заподіяна банку фізичними чи юридичними особами (приватного чи публічного права) та державами, внаслідок: прямої чи непрямої націоналізації або експропріації інвестицій банку, здійснення щодо таких інвестицій заходів, що за наслідками дорівнюють експропріації; реквізиції, руйнування, заподіяння шкоди або знецінення інвестицій банку внаслідок воєнних дій, збройних конфліктів, громадських заворушень або інших подібних дій. Кошти, одержані в результаті зазначених у цій частині процесів, позовів та проваджень, включаються до ліквідаційної маси банку, а в разі надходження таких коштів після затвердження ліквідаційного балансу спрямовуються на задоволення вимог кредиторів банку, які виникли у зв`язку із завданням їм шкоди (збитків) внаслідок незадоволення їхніх вимог, у черговості та порядку, визначених частинами 1 та 4 цієї статті, після відшкодування витрат Фонду на ведення таких процесів, позовів та проваджень, а також усіх пов`язаних з ними виконавчих процесів.
У свою чергу, посилання Фонду на правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 28 травня 2025 року в справі № 910/8847/23 не приймаються судом до уваги як такі, що зроблені за інших обставин справи та стосуються випадків звернення Фонду до суду в інтересах неплатоспроможного банку, щодо якого на час звернення з відповідним позовом ліквідаційна процедура є завершеною, а сам банк - припиненим як юридична особа.
Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про те, що даний позов подано неналежним позивачем, що також є самостійною підставою для відмови в його задоволенні.
Інші доводи, на які посилався позивач під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду про відмову в задоволенні позову.
Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За таких обставин у задоволенні позову Фонду слід відмовити в зв`язку з його необґрунтованістю.
Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати залишаються за позивачем та відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 5 січня 2026 року у зв`язку з перебуванням судді Павленка Є.В. у відпустці в період з 22 грудня 2025 року по 4 січня 2026 року.

Суддя Є.В. Павленко