ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

10 лютого 2026 року 	м.Суми	

Справа №583/5533/24 
Номер провадження 22-ц/816/55/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів - Криворотенка В. І. , Щербаченко М. В. 
з участю секретаря судового засідання – Кияненко Н.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Петрищевим Олександром Олександровичем, на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03 лютого 2025 року у складі судді Яценко Н.Г., постановлену у м. Охтирка Сумської області, 
в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів,

у с т а н о в и в:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 20 жовтня 2022 по справі № 575/427/22, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно.
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 січня 2025 року позов  ОСОБА_1 задоволено.
Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 20 жовтня 2022 року по справі № 575/427/22 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.
Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 20 жовтня 2022 року по справі № 575/427/22 вирішено повернути без виконання.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.
16 січня 2025 року представник позивачки подав до місцевого суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03 травня 2025 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення. 
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу та ухвалити нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на її користь витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що при зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 подала попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які нею понесені у зв`язку із розглядом справи, що складає 3000 грн, а також про те, що докази витрат на правничу допомогу будуть надані у відповідності до частини 8 статті 141 ЦПК України, а саме до закінчення судових дебатів у справі. Проте вимога щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишилася не вирішеною судом.
Відмовляючи позивачці в ухваленні додаткового рішення суд першої інстанції не врахував, що відповідно до вимог ЦПК України сторона має право подати докази судових витрат, як під час розгляду справи, так протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Форма попередження суду про намір подати такі докази пізніше не є чітко врегульованою. На думку апелянта, це означає, що будь-яке зазначення у процесуальних документах про подання доказів пізніше може вважатися належним попередженням суду.
Заявник апеляційної скарги наголошує на тому, що якщо позивач у позовній заяві зазначив, що докази будуть подані до судових дебатів, але фактично подав їх після ухвалення рішення, у межах п`ятиденного строку, це не є підставою для відмови у відшкодуванні судових витрат.
Відповідач правом подати відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористався.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
За приписами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволенні заяви позивачки ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що до закінчення судових дебатів, які були проведені в судовому засіданні 15 січня 2025 року, стороною позивача не подані докази понесених судових витрат, крім того, сторона позивача також не заявила про те, що докази витрат будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу .
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. 
Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до положень частини 1 статі 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
З матеріалів справи вбачається, що в позовній заяві, поданій до суду 06 листопада 2024 року, стороною позивача зазначено розрахунок понесених судових витрат, зокрема 3000 грн витрат на правничу допомогу, конкретизовано, що докази витрат будуть надані у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України - до закінчення судових дебатів у справі. 
Проте до закінчення судових дебатів 15 січня 2025 року докази понесених витрат на правничу допомогу позивачка не подала, як і не заявила усно або письмово про подання цих доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
15 січня 2025 року суд ухвалив рішення по суті спору, вирішив питання про розподіл судових витрат за наявними у справі доказами, стягнувши з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. 
16 січня 2025 року до суду надійшла заява позивачки, подана її представником, про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_2 відшкодування понесених нею втрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. На підтвердження своїх вимог вона подала копію договору про надання правової допомоги від 04 листопада 2024 року, копію рахунку про оплату адвокатських послуг від 04 листопада 2024 року, копію платіжної інструкції від 04 листопада 2024 року, копію акту приймання-передавання адвокатських послуг від 16 січня 2025 року (а.с. 80 – 82).
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з наступних підстав.
Як визначає частина 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
За встановлених у справі обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що позивачем не дотримані зазначені вимоги процесуального закону, оскільки до закінчення судових дебатів у справі заявниця доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу до суду не подала, про надання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду не заявляла, відтак суд першої інстанції розглянув справу за наявними доказами, вирішив питання про розподіл судових витрат, а відтак дійшов правильного висновку про відмову в ухваленні додаткового рішення, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладених зокрема, у постанові від 23 квітня 2025 року по справі № 542/937/23, у постанові від 29 червня 2022 року по справі № 161/5317/18.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції були додержані норми процесуального права та правильно застосовані норми матеріального права. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому ухвалу суду слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367; 374; 375, 381-382 ЦПК України, суд – 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Петрищевим Олександром Олександровичем, залишити без задоволення.
Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03 лютого 2025 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді: В. І. Криворотенко 

М. В. Щербаченко