ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

19 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/8116/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 року в адміністративній справі №160/8116/25 (головуючий суддя першої інстанції - Озерянська С.І.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В 
Позивач 18.03.2025 року звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Сумській області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Сумській області №047050030085 від 29.01.2025 року щодо відмови їй у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; 
- зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати до її страхового стажу и період навчання згідно диплому НОМЕР_1 від 22.06.1994 року та всі періоди роботи, записи про які маються у трудовій книжці серії НОМЕР_2 , а саме з 16.08.1984 року до 01.08.1987 року, з 20.07.1987 року до 10.08.1988 року, з 19.09.1991 року до 30.06.1994 року, з 04.08.1988 року до 22.06.1994 року, з 01.08.1994 року до 12.08.1995 року, з 05.09.1995 року до 01.03.1996 року, з 01.03.1996 року до 11.08.1997 року, та повторно розглянути її заяву від 22.01.2025 року про призначення пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 03.07.2023. 

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №047050030085 від 29.01.2025 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди з 16.08.1984 року по 20.07.1986 року, з 01.01.1992 року по 30.06.1994 року, з 01.08.1994 року по 12.08.1995 року, з 05.09.1995 року по 01.03.1996 року, з 01.03.1996 року по 11.08.1997 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.01.2025 року щодо призначення пенсії за віком з урахуванням зарахованих до страхового стажу періодів роботи.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим та таким, що ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права. Апелянт вказує, що заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами. Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідач зазначає, що надана позивачкою трудова книжка не містить підстави зміни прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 (мовою оригіналу). Надана позивачем довідка від 12.10.2023 року №08-11/2074, видана «исполнительным комитетом Добрушского района Гомелевской области Республики Беларусь», не може бути врахована пенсійним органом, оскільки відповідачем виявлено відсутність проставленого апостилю, що унеможливлює її врахування в силу приписів Конвенції. Відповідач вказує, що спірні періоди позивача за трудовою книжкою НОМЕР_3 не підлягають зарахуванню в силу зазначених недоліків, що залишено поза увагою судом першої інстанції.
Представник позивача подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
У період з 01.09.2025 року по 15.09.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці. У період з 24.09.2025 року по 11.11.2025 року та з 13.11.2025 року по 09.12.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала на лікарняному. У період з 29.12.2025 року по 11.01.2026 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 22.01.2025 року звернулась до пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.
Заяву позивача розглянуто за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Сумській області та прийнято рішення №047050030085 від 29.01.2025 року, яким відмовлено в призначені пенсії за віком.
Рішення обґрунтоване тим, що згідно наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж на дату звернення становить 23 роки 06 місяців 18 днів. Відповідно до наданих документів до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки відсутня підстава зміни прізвища ОСОБА_2 на ОСОБА_3 (мовою оригіналу); неможливо взяти до уваги довідку, яка містить дані щодо одруження від 12.10.2023 №08-11/2074, оскільки довідка видана «исполнительным комитетом Добрушского района Гомелевской области Республики Беларусь» (мовою оригіналу). Уточнюючі довідки про стаж, які не мають встановленого зразку, враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостилю компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбаченого статтею 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961, довідка про одруження від 23.07.2001 №11/399 видана Добрушським районним виконавчим комітетом Республіка Білорусь надана в копії; період навчання з 01.01.1992 по 22.06.1994 згідно диплома НОМЕР_4 , оскільки відповідно пункту 5-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону №1058 періоди трудової діяльності з 01.01.1992 року до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення» за межами України в державах, які входили до складу колишнього СРСР зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, якщо це передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (а.с.5).
Не погодившись з рішенням пенсійного органу, позивач оскаржила його до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі по тексту - Закон №1058).
У розумінні абз.22 статті 1 Закону №1058 пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Частиною першою статті 9 Закону №1058 передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно із частиною першою статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною четвертою вказаної статті Закону №1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року від 20 до 30 років.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Як вбачається зі спірного рішення пенсійного органу про відмову в призначенні пенсії, відповідно до наданих документів до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки відсутня підстава зміни прізвища ОСОБА_2 на ОСОБА_3 (мовою оригіналу), а довідку, яка містить дані щодо одруження від 12.10.2023 №08-11/2074 неможливо взяти до уваги, оскільки довідка видана «исполнительным комитетом Добрушского района Гомелевской области Республики Беларусь» (мовою оригіналу). Уточнюючі довідки про стаж, які не мають встановленого зразку, враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостилю компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбаченого статтею 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961, довідка про одруження від 23.07.2001 №11/399 видана Добрушським районним виконавчим комітетом республіка білорусь надана в копії.
Разом з тим, суд першої інстанції обґрунтовано визначив, що трудовою книжкою позивача повністю підтверджується її робота, записи про прийняття та звільнення виконані відповідно вимог Інструкції та мають всі необхідні реквізити: дати записів, номери та дати наказів, печатки та підписи посадових осіб. Відповідачем зауважень щодо записів трудової книжки в частині вказаних періодів не виявлено.
Щодо посилань відповідача на неможливість врахування довідки, яка містить дані щодо одруження від 12.10.2023 №08-11/2074.
Частиною першою статті 4 Закону №1058 встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України складається, зокрема, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.
Метою Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди». Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.
Статтею 5 Угоди передбачається, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.
Частинами другої, третьої статті 6 Угоди передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь-якої з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Таким чином, на громадян України, які працювали на територіях інших держав учасниць Співдружності Незалежних Держав, які приєднались до вказаної Угоди, розповсюджувалась дія нормативних актів приймаючої Держави в галузі пенсійного забезпечення, у тому числі тих, які визначали порядок зарахування трудового стажу, його пільгового обчислення.
З огляду на викладене, цією Угодою визначено стаж, який підлягає врахуванню при визначенні розміру пенсії, а відтак і заробіток за відповідний період підлягає включенню при обчисленні пенсії.
Відповідач обґрунтовує свою позицію тим, що відсутнє проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбаченого статтею 4 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961.
Питання пенсійного забезпечення осіб, які працювали на території Республіки Білорусь було врегулювано Угодою між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення, вчиненої у м.Київ 14.12.1995 року, яка припинила свою дію для України 23.12.2023 року.
Натомість, спірна довідка видана у жовтні 2023 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року №1328 визначено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 року.
Колегія суддів звертає увагу, що всі первинні документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії, тільки з тих міркувань, що Україною припинено співробітництво та обмін поштою з республікою білорусь.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, трудова книжка позивача, яка є основним документом про підтвердження стажу роботи, містить запис про зміну її прізвища з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_4 » на підставі свідоцтва про реєстрацію шлюбу та такий запис посвідчений підписом відповідальної особи та печаткою підприємства Вказаний запис завірений підписом відповідальної особи та печаткою підприємства (а.с.15). 
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ГУ ПФУ в Сумській області не було забезпечено розгляду наданої позивачем заяви в частині зарахування до страхового стажу періоду роботи, шляхом всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, що стало підставою для передчасного прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії за віком, а тому рішення ГУ ПФУ в Сумській області 047050030085 від 29.01.2025 року про відмову в призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.
З огляду на викладене вище, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, а також те, що визначений органом призначення в даному випадку є ГУ ПФУ в Сумській області, суд першої інстанції обґрунтовано зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву позивача від 22.01.2025 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням наведених вище висновків.
Апеляційний суд наголошує, що при повторному розгляді заяви відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.
Висновки суду, викладені в мотивувальній частині його рішення є в однаковій мірі обов`язковими для врахування суб`єктом владних повноважень при здійсненні своїх повноважень на виконання рішення суду, як і висновки, визначені в резолютивній частині рішення. Суд зауважує, що при визначенні меж встановлених зобов`язань необхідно враховувати як резолютивну, так і мотивувальну частини судового рішення.
Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції в цій частині рішення суду не переглядається.

Відтак, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 КАС України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 КАС України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 року в адміністративній справі №160/8116/25 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 року в адміністративній справі №160/8116/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

Головуючий - суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Чабаненко