Справа №705/3517/17
1-кп/705/54/26 
В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 року   Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:
головуючої – судді ОСОБА_1 
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 
за участю прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань, Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючогослюсарем ПАТ «Уманьфермаш», одруженого, який має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз засудженого вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.02.2016 року за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185, ст. ст.75,76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 22 липня 2017 року близько 18:35 години, перебуваючи в ломбардному відділенні № 154 Повного товариства «Ломбард Донкредит ТОВ «Інтер-Ріелті» і компанія», що знаходиться за адресою: м. Умань, вул. Тищика, 29, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, шляхом проникнення рукою через відчинене для провітрювання вікно ломбардного відділення № 154, звідки таємно викрав золоту каблучку, вагою — 5,19 г вартістю - 2880,92 гривень та золоту ладанку, вагою 2,46 гр., вартістю 1407,11 гривень, що належить ПТ «Донкредит», після чого поклав вищевказані речі до кишені чим довів свій злочинний умисел до кінця та спричинив ПТ «Донкредит» матеріального збитку на загальну суму 4288,03 гривень.
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення відповідно до пред`явленого йому обвинувачення, визнав повністю та погодився надати покази. 
Обвинувачений ОСОБА_4 під час допиту в суді показав, що він зайшов здати в ломбард телефон і через вікно витягнув кольцо та ладанку, які здав в інший ломбард. Цивільний позов визнав повністю. 
З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, а також враховуючи думку прокурора, обвинуваченого за відсутності заперечень з їх сторони та за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів обвинувачення щодо тих обставин, які ніким не оспорюються: часу, місця, способу, предмету, наслідків вчинення кримінального правопорушення, зазначених у обвинувальному акті, та обмежив обсяг доказів, що підлягають дослідженню під час судового розгляду, допитом обвинуваченого, документами, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд з`ясував, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, та роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. У суду не виникло сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження.
Допитавши обвинуваченого, дослідивши документи, що характеризують особу обвинуваченого, оцінивши фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що у судовому засіданні доведена винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. 
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується формально позитивно, під наглядом в лікаря-нарколога не перебуває, знаходиться на диспансерному обліку у лікаря психіатра.
Обставинами, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого є його щире каяття.
Обставини, що згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд, керуючись ст.ст. 50, 65 КК України, враховує суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення та обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на шлях виправлення не став та в період іспитового строку вчинив кримінальне правопорушення. 
Призначаючи покарання обвинуваченому відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків, суд враховує, що відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст. 71 КК України) при застосуванні правил ст.71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж не відбута частина покарання за попереднім вироком. Призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного покарання за знову вчинений злочин, а потім повністю або частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК України.
Покарання обвинуваченому слід призначити на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком не відбутої частини покарання за попереднім вироком суду. 
Виходячи з положень закону, а також зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового кримінального правопорушення, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим. Підстав для застосування ст. 69 КК України суд також не вбачає з огляду на це. 
Під час досудового розслідування запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Під час судового розгляду учасники судового провадження клопотань про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не заявляли, тому суд не вбачає підстав для самостійного застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу.
Що стосується цивільного позову, суд вважає, що він підлягає задоволенню виходячи із слідуючого.
Згідно ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. 
Підставами цивільно-правової відповідальності є: протиправність поведінки (дія чи бездіяльність), причинний зв`язком між протиправною поведінкою і заподіяною шкодою виною особи, яка заподіяла шкоду. 
Відповідно до п.24 Постанови Пленуму ВСУ « Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочину » від 02 липня 2004 року №13 не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення. 
Як встановлено в судовому засіданні ПТ «Ломбард Донкредит ТОВ «Інтер-Ріелті» і компанія» 26.09.2017 року звернувся до суду з цивільним позовом про стягнення з обвинуваченого 6725,00 грн. спричиненю матеріального збитку, тому у зв`язку з тим, що обвинувачений цивільний позов визнав повністю, а потерпілому завдана шкода, дана сума збитків підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого. 
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного вище, керуючись статтями 369-371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.02.2016 та призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 ( чотирьох) років 1 ( одного ) місяця позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, після вступу вироку в законну силу.
Цивільний позов потерпілого ПТ «Ломбард Донкредит ТОВ «Інтер-Ріелті» і компанія» задоволити, стягнути з ОСОБА_4 на користь ПТ «Ломбард Донкредит ТОВ «Інтер-Ріелті» і компанія» 6725 (шість тисяч сімсот двадцять п`ять) грн. 00 коп.. 
Речові докази: оптичний диск – залишити при матеріалах кримінального провадження; золоту каблучку, вагою — 5,19 г, яка передана під зберігальну розписку ОСОБА_6 – залишити останньому за належністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення встановленого строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
В іншій частині вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1