ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

30 січня 2026 року	Справа №160/32068/25 	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеси О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач, ГУ ПФУ в Донецькій області), в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в призначенні пенсії №046850016713 від 28.10.2025 р. ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; паспорт: серія НОМЕР_2 ).
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області переглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; паспорт: серія НОМЕР_2 ) про призначення пенсії за віком від 21.10.2025р. з урахуванням спірного періоду роботи відповідно до архівної довідки №0-18 від 21.10.2024р.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що без законних на те підстав, відповідачем було порушено його право на соціальний захист, що проявляється у відмові призначення пенсії за віком через помилки в архівній довідці №0-18 від 21.10.2024 р. Проте, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах. Також, трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки. Наголошував на тому, що відповідачем помилково прийнято рішення про застосування положень не спеціальних законів (в сфері пенсійного забезпечення), а інших (підзаконних) нормативно-правових актів, що відповідно мають меншу юридичну силу, та не можуть бути застосовані до питань майна (пенсії), що належить позивачеві відповідно до положень чинного законодавства України. Позивач вважає, що у діях ПФУ по відношенню до нього є дискримінація у порівнянні з іншими особами, трудові книжки та інша документація, яких були у свій час заповнені вірно.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
18.12.2025 року через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (зареєстровано судом 19.12.2025 року), в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та у задоволенні позову просить відмовити. Відзив обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернувся з заявою від 21.10.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Страховий стаж позивача на дату звернення склав 05 років 05 місяців 16 днів. У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення від 28.10.2025 № 046850016713 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зауважив, що книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Позивачем для призначення пенсії була надана архівна довідка № 0-18 від 21.10.2024 р. видана архівною установою «Трудовий архів» Солонянської селищної ради Дніпропетровської області. Оскільки в довідці ім`я та по батькові позивача записано скорочено та невірно зазначено дату народження, що не відповідає паспортним даним, до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи відповідно до архівної довідки № 0-18 від 21.10.2024 р. Відтак відповідач вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області правомірно прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії від 28.10.2025 № 046850016713, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , звернувся з заявою від 21.10.2025 року до територіального органу Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком.
Разом із заявою про призначення пенсії за віком позивачем були подані копії наступних документів: трудової книжки серія НОМЕР_3 ; архівної довідки №129 від 28.10.2024р.; архівної довідки № 0-18 від 21.10.2024р.; витягу з книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспників с. Кринички Том №2.
Звернення було опрацьовано за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.
За результатом розгляду наданих ОСОБА_1 документів, ГУ ПФУ в Донецькій області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №046850016713 від 28.10.2025 р., яким відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У рішенні зазначено, що пенсійний вік становить 60 років, вік заявника 62 роки 10 місяців, необхідний страховий стаж становить 29 років, страховий стаж особи – 5 років 5 місяців 16 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, відповідачем до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи відповідно до архівної довідки №0-18 від 21.10.2024 р., оскільки в довідці вказано ім`я та по батькові скорочено та невірно зазначено дату народження, чим порушено вимоги пункту 26 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 р. № 637. 
Вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 №046850016713 від 28.10.2025 р., позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом.
Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV від 09.07.2003 р. (далі - Закон України №1058-VI).
Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України №1058-IV передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України №1058-VI страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України №1058-VI страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України №1058-VI страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. 
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною 4 ст.24 Закону України №1058-VI передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Таким чином, страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується починаючи з 01 січня 2004 року. До 01 січня 2004 року стаж вимірювався періодом роботи (трудовий стаж).
Отже, до 01 січня 2004 року трудовий стаж (періоди офіційної роботи, які підтверджені записами в трудовій книжці) автоматично зараховується як страховий стаж.
Види трудової діяльності, що зараховуються до стражу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначені ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон України № 1788-ХІІ).
Згідно з ч.1 ст.56 Закону України № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до ч. 2 ст.56 Закону України № 1788-ХІІ при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Згідно із статтею 62 Закону України № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі – Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
З матеріалів справи встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №046850016713 від 28.10.2025 р. позивачу було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
За результатами розгляду документів, доданих до заяви, відповідачем до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи відповідно до архівної довідки №0-18 від 21.10.2024 р., оскільки в довідці вказано ім`я та по батькові скорочено та невірно зазначено дату народження, чим порушено вимоги пункту 26 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 р. № 637. 
Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 (далі - Основні Положення).
Згідно з п.2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року №310 «Про трудові книжки колгоспників» (далі – Постанова №310) та п.1 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспу.
Пунктом 2 Основних Положень визначалось, що трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
Відповідно до пунктів 5, 6 Основних Положень до трудової книжки колгоспника заносились, зокрема, відомості про трудову участь (прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання), відомості про нагородження та заохочення, переведення на іншу роботу, припинення роботи. Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.
Відтак, особи, що працювали як члени колгоспів, мали свій окремий вид трудової книжки - трудову книжку колгоспника.
Також, суд враховує встановлений зразок трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ «членство в колгоспі», де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV «відомості про роботу» - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V «трудова участь у громадському господарстві» - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.
Отже, трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 починаючи з 1980 року працював в колгоспі та має свій окремий вид трудової книжки - трудову книжку колгоспника НОМЕР_4 , дата заповнення книжки 02.01.1980 року. Трудова книжка містить відомості про прийняття позивача в члени колгоспу "Зоря комунізму" Солонянського району Дніпропетровської області - 02.01.1982 року, звільнення за власним ажанням 29.03.2000 року, прийняття на роботу в ТОВ "Кринички" - 29.03.2000 року та звільнення - 08.06.2004 року. Окрім того, трудова книжка колгоспника також містить відомості про роки, в яких позивач приймав трудову участь у громадському господарстві, зокрема 1980, 1981, 1984, 1985, 1986, 1987, 1988, 1989, 1990-2004 роки.
Згідно з архівною довідкою №О-18 від 21.10.2024 року, виданої Архівною установою "Трудовий архів" Солонянської селищної ради Дніпропетровської області, по документам архівного фонду "Колгосп "Зоря комунізму" (КСП "Зоря", ТОВ "Кринички", СФГ "Відродження") в книгах обліку трудового стажу та заробітку колгоспників значиться "Охрименко Ал-др Ив." Рік народження "1963". По наявних документах працював з 1980 року по 1981 рік та з 1984 року по 2003 рік. У довідці також зазначено кількість вироблених трудоднів трудової участі у колгоспному виробництві та відомості про зароблені за цей період кроші.
Окрім того, відповідно до довідки №129 від 28.10.2024 року, виданої Архівною установою "Трудовий архів" Солонянської селищної ради Дніпропетровської області, в книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспників, та в книгах обліку розрахунків по оплаті праці архівного фонду "Колгосп "Зоря комунізму" (КСП "Зоря", ТОВ "Кринички") за період з 1980 року по 2003 рік інша особа з даними ОСОБА_1 не значиться. Наявні записи (архівні дані) в книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспників архівного фонду "Колгосп "Зоря комунізму" (КСП "Зоря", ТОВ "Кринички") тотожні "співпадають" з записами в трудовій книжці ОСОБА_2 .
З аналізу наведених вище документів, суд дійшов висновку, що вони у сукупності містять усі необхідні відомості, зокрема про трудову участь позивача у колгоспі, починаючи з 1980 року, а тому дії відповідача щодо не врахування періоду роботи позивача відповідно до архівної довідки №0-18 від 21.10.2024 р. є протиправними.
Слід зазначити, що за висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 06.03.2018 року у справі №754/14898/15-а, від 11.11.2020 року у справі №677/831/17, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідних періодів роботи до страхового стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Окрім того, відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного стажу роботи. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.
Водночас, згідно з п.18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Отже, при виникненні у територіального органу Пенсійного фонду України сумнівів щодо права позивача на отримання пенсії, відповідач зобов`язаний перевіряти достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію, опитувати свідків для підтвердження стажу, надсилати запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних тощо.
Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною ним у постановах від 22.05.2018 у справі № 439/1148/17, від 03.10.2018 у справі №235/2873/17, від 27.02.2018 у справі №681/813/17, від 22.05.2018 у справі №683/977/17, від 10.07.2018 у справі №709/1360/17.
Проте, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач при розгляді заяви позивача вчиняв дії щодо підтвердження чи спростування факту зайнятості позивача у періоди зазначені у довідці №0-18 від 21.10.2024 року, виданої Архівною установою "Трудовий архів" Солонянської селищної ради Дніпропетровської області та трудовій книжці колгоспника ОСОБА_1 , а отже дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для призначення позивачу пенсії.
На думку суду, наданими позивачем документами належним чином та в повному обсязі підтверджено факт зайнятості позивача на відповідних роботах з 1980 року по 1981 рік та з 1984 року по 2003 рік, доказів протилежного відповідач до суду не надав.
Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи, а також норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 №046850016713 від 28.10.2025 року є протиправним та підлягає скасуванню.
Отже, з метою повного та всебічного захисту порушених прав позивача виникає необхідність зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області переглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 21.10.2025 р., з урахуванням спірного періоду роботи відповідно до архівної довідки №0-18 від 21.10.2024 р.
Інші доводи учасників справи не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.
Відповідно до ч. 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з ч. 1ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У відповідності до ч. 1 і ч. 2 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем у справі не доведено правомірність оскаржуваного рішення, тоді як позивачем належним чином та в повному обсязі доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.
За наведених обставин та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими врегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 257, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м.Слов`янськ, площа Соборна, буд.3, код ЄДРПОУ 13486010) про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в призначенні пенсії №046850016713 від 28.10.2025 р. ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; паспорт: серія НОМЕР_2 ).
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області переглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; паспорт: серія НОМЕР_2 ) про призначення пенсії за віком від 21.10.2025 р. з урахуванням спірного періоду роботи відповідно до архівної довідки №0-18 від 21.10.2024 р.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ 13486010) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Повний текст рішення складено та підписано 30.01.2026 року.

Суддя О.М. Неклеса