Унікальний номер справи 359/3254/25
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/15740/2024
Головуючий у суді першої інстанції Д. В. Свояк
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач

Постанова
Іменем України

23 грудня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач), 
суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І. 

сторони

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінінсова команія 
«Кредит-Капітал» 
відповідач ОСОБА_1 

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінінсова команія «Кредит-Капітал», подану представником Сироваткою Соломією Василівною на рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2025 року, ухвалене у складі судді Свояк Д.В. в приміщенні Переяславського міськрайонного суду Київської області,

у с т а н о в и в :

У травні 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Посилалося на те, що 28 липня 2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Стар Файненс Груп» був укладений кредитний договір №05421-07/2023, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 900,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. 
ТОВ «Стар Файненс Груп» умови Кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на вказану суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору.
Укладаючи Кредитний договір відповідач та ТОВ «Стар Файненс Груп» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до умов договору про відступлення прав вимоги відбулося передача права вимоги позивачу за кредитним договором № 05421-07/2023 від 28 липня 2023 року.
Сума заборгованості відповідача становить 33 335,00 грн., що складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту 5 900,00 грн., простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 27 435,00 грн.
Позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 05421-07/2023 від 28 липня 2023 року, в сумі 33 335,00 грн. Вирішити питання щодо судових витрат.
Рішенням Переяславського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2025 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено повністю.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просило рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строки, визначені умовами кредитного договору.
На підтвердження виконання Товариством зобов`язань щодо перерахування коштів за кредитним договором надавалось Повідомлення про успішне перерахування коштів за кредитним договором №05421-07/2023 від 28.07.2023 року.
Надане стороною позивача повідомлення містить всі необхідні реквізити електронного розрахункового документа: дату і номер; назву, номер транзакції в системі ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «Стар Файненс Груп», сайт торгівця, код авторизації, призначення платежу, суми цифрами, що відповідає вимогам чинного законодавства.
Відповідач своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
У відповідності до вимог п. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи предмет та підставу заявленого позову, ціну позову, суд дійшов висновку про те, що дана справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Суд перевірив доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах його апеляційного оскарження, та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Так, відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Судом встановлено, що 28 липня 2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Стар Файненс Груп» за допомогою електронного підпису підписано Договір про надання фінансового кредиту № 05421-07/2023.
Відповідно до умов договору Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 5900,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договром (п.1.1). 
Згідно п. 1.2 тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Клієнт надається строком на 360 днів. Дата надання кредиту 28.07.2023. Дата погашення кредиту 21.07.2024.
Копія зазначеного договору засвідчена електронним підписом відповідача.
У пп.1.6 договору вказано, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №4868-20хх-хххх-0888.
До позову додані копії правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, заявки-анкети клієнта на отримання фінансового кредиту, паспорту споживчого кредиту, графіку платежів, інформаційного повідомлення споживача та довідки про ідентифікацію.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що до позову не додано зазначений договір, який би підтверджував повноваження та умови ТОВ «Універсальні платіжні рішення» здійснення фінансових операцій на замовлення платника - ТОВ «Стар Файненс Груп», а також з цієї довідки не вбачається, що перерахування 28.07.2023 18:55:02 на суму 5900,00 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 267249617, призначення платежу: зарахування 5900 грн на карту НОМЕР_1 , відбулося саме на виконання договору фінансового кредиту №05421-07/2023.
Інших доказів, які б підтверджували надання відповідачу кредитних коштів саме на виконання договору фінансового кредиту №05421-07/2023 від 28.07.2023 позивачем не надано.
З таким висновком суду колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного. 
За правилом частини першоїстатті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію`відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з статтею 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.
Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» твстановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.
Матеріалами справи підтверджується, що договір про надання споживчого кредиту №0542107/2023 від 28 липня 2023 року укладений в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний сторонами, відповідно до вимог статті 12 вказаного Закону, а саме з боку кредитодавця засвідчено кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу, а з боку позичальника за допомогою одноразового ідентифікатору W9682, та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (а.с.30-39).
Із копії кредитного договору №0542107/2023 від 28 липня 2023 року вбачається, що відповідач ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі, надавши ТОВ «ФК «Стар Файненс Груп» свої персональні дані, подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору.
Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» кредитний договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
На підтвердження укладення кредитного договору, позивач долучив договір про надання фінансового кредиту № 05421-07/2023 від 28.07.2023, паспорт споживчого кредиту до договору № 05421-07/2023, розрахунок заборгованості за кредитним договором. 
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із ч. 1ст. 513 цього Кодексу правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора узобов`язаннів обсязі наумовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як вбачається з копії договору факторингу №29012024-1 від 29.01.2024, укладеного між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» останнє передає (відступає) за плату належні йому права вимоги до боржників, що вказані у реєстрі боржників.
До вказаного договору додані копії акту приймання-передачі письмового та електронного реєстру боржників до договору, витягу з реєстру боржників до договору факторингу, платіжної інструкції №74825 від 29.01.2024, досудової вимоги №23333146 від 14.03.2025.
Таким чином, до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 05421-07/2023 від 28.07.2023.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що до матеріалів справи не було надано належного доказу, який підтверджує надання відповідачу кредитних коштів саме на виконання договору фінансового кредиту № 05421-07/2023 від 28.07.2023.
Однак, вказане спростовується тим, що до позову додана копія довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №3426_250131153115 від 31.01.2025 сервісу онлайн платежів iPay.ua, в якій зазначено, що відповідно до укладеного між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» договору на переказ коштів ФК-П-2022/02-3 від 22.02.2022, було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 28.07.2023 18:55:02 на суму 5900,00 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 267249617, призначення платежу: зарахування 5900 грн на карту НОМЕР_1 .
Також, до позову додана копія квитанції ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про зарахування №267249617 від 28.07.2023.
На час укладення договору кредиту 28.07.2023 ТОВ «ФК «Стар Файненс Груп» не надавало фінансових платіжних послуг. Товариство в межах виконання умов укладеного договору ініціює платіжні операції шляхом подання відповідної платіжної інструкції надавачу фінансових платіжних послуг із зазначенням необхідних реквізитів, які клієнт вказав в заявці на отримання кредитних коштів.
До того ж номер кредитного рахунку, на який перераховано кошти згідно квитанції про зарахування, а саме НОМЕР_1 збігається із номером карти зазначеної у кредитному договорі. 
Отож, позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, однак, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки за Кредитним договором.
Відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконав, в строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит, відсотки за його користування не сплатив, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 21.03.2025 становить 33 335, 00 грн., з яких - 5 900,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 27 435,00 - заборгованість за відсотками.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову. Суд не взяв до уваги, що відповідач не заперечував факту укладення ним кредитного договору, не оспорював факту отримання ним грошей за кредитним договором, не спростовував розмір заборгованості. При цьому відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи судом (а.с.111) відзиву та будь - яких заперечень щодо позовних вимог не подав. 
Крім того, позивач подав клопотання про витребування судом доказів, посилаючись на те, що самостійно такі докази він отримати не має можливості, суд відмовив йому у витребуванні такіх доказів, але при цьому зазначив у рішенні суду, що позивачем не надані належні та допустимі докази на підтвердження факту видачі відповідачеві кредитних коштів за договором, що є нелогічним в процесуальних рішеннях суду першої інстанції.
Згідно із ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до статті 382 ЦПК України, апеляційний суд при винесенні постанови вирішує питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову-на відповідача (частина перша, друга статті 141 ЦПК України).
З матеріалів справи вбачається, що позивач за подання до суду позовної заяви сплатило судовий збір в сумі 2 422,40 (а.с.15), за подачу апеляційної скарги сплатило судовий збір в розмірі 3 633,60 грн. 
З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про задоволення позову, а тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
У відповідності до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги слід вважати обґрунтованими, та таку слід задовольнити, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю. 

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінінсова команія «Кредит-Капітал» задовольнити.
Рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2025 року скасувати і ухвалити нове судове рішення наступного змісту.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 4 поверх, НОМЕР_3 в АТ «Креді Агріколь Банк») заборгованість за кредитним договором № 05421-07/2023 від 28.07.2023 в сумі 33 335,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 4 поверх, НОМЕР_3 в АТ «Креді Агріколь Банк») витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 056 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна

: