Справа № 496/3819/25
Провадження № 2/496/2628/25

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого – судді Буран В.М.,
за участю: секретаря – Агаджанян Д.Х.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільний позов ТзДВ «Експрес страхування» до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди та судових витрат,-

В С Т А Н О В И В:

 
Представник ТзДВ «Експрес страхування» звернувся до суду з позовом про стягнення майнової шкоди з відповідача заборгованості в сумі 46331,00 грн. та судового збору 2422,40 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.12.2024р. ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки Renault д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Ів. Фунтового, 17 в м. Одесі, порушив пункт 13.1 ПДР, в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки Citroёn д.н.з НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Цей факт встановлений Постановою Малиновського районного суду м. Одеси у справі № 521/544/25 від 29 січня 2025 року. Окрім того, 28.12.2024 року, о 22:45 год. в м. Одесі, по вул. Івана Фунтового (Бабаджаняна), 17А, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Renault 21», д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія із застосуванням приладу «Alcotest Drager 7510», тест 2121. Результат тесту 2,03 % (проміле), чим порушив п. 2.9 а «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306. Факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння підтверджено Постановою Малиновського районного суду м. Одеси у справі №521/665/25 від 29.01.2025 року Автомобіль Renault 21, д.н.з. НОМЕР_1 , № шасі (кузов, рама)  НОМЕР_3 забезпечений ТДВ «Експрес Страхування» на підставі полісу № EP-221302962 від 03.06.2024р.; діє з 04.06.2024р. ТДВ "Експрес Страхування" здійснило виплату потерпілій особі в сумі 46 331 грн, згідно калькуляції.
В зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь відшкодування шкоди в порядку регресу, пов`язані з регламентованою виплатою у розмірі 46331,40 грн. та судовий збір у розмірі 2422,00 грн.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, але надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.39).
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, але до суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.36), тому судом було здійснено виклик відповідача до суду, шляхом створення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади (а.с.38).
В установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позов.
Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з тим, що відповідач повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що постановою Малиновського районного суду м. Одеса від 29.01.2025р. у справі №521/544/25, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. (а.с.12-13).
Відповідно до цієї постанови суду ОСОБА_1 29.12.2024р. керуючи автомобілем марки Renault д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Ів. Фунтового, 17 в м. Одесі, порушив пункт 13.1 Правил дорожнього руху, в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки Citroёn д.н.з НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Окрім того, постановою Малиновського районного суду м. Одеса від 29.01.2025р. у справі №521/665/25, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік (а.с.10-11).
Відповідно до постанови суду №521/665/25 ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Renault 21», д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія із застосуванням приладу «Alcotest Drager 7510», тест 2121. Результат тесту 2,03 % (проміле), чим порушив п. 2.9 а «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306.
Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Renault 21», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , була застрахована в ТОВ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» з 04.06.2024 по 03.06.2025р. включно відповідно до полісу №221302962 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно з яким страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становить 160000,00 грн, розмір франшизи – 3200,00 грн, страхувальник ОСОБА_1 (а.с.5).
Власником автомобіля Citroёn д.н.з НОМЕР_2 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , є ОСОБА_2 (а.с.14).
03.01.2025р. ОСОБА_2 звернулася до ТОВ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» із заявою про страхове відшкодування (а.с.15).
Згідно зі страховим актом №4.25.00022-1 від 15.01.2025р. вартість відновлювального ремонту автомобіля Citroёn д.н.з НОМЕР_2 , підлягає страхове відшкодування в розмірі: 49531,40 грн. - 3200,00 грн (франшиза)) = 46331,40 грн. (а.с.17).
Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів №2513826 від 20.01.2025р. ТОВ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» перерахувало страхове відшкодування в розмірі 46331,40 грн. на рахунок ОСОБА_2 відповідно до Полісу №ЕР-221302962 від 03.06.2024 (а.с.19).
Суду не надано належних та допустимих доказів сплати відповідачем ТОВ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» страхового відшкодування в добровільному порядку.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до підпункту «в» пункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
В п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з вимогами ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.
За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц.
Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, за наявності доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог та відсутності заперечень відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
З огляду на викладене, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 264, 265, 273, 274, 279, 280-282, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

 
Позов ТзДВ «Експрес страхування» до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди та судових витрат – задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ТзДВ «Експрес страхування» (код ЄДРПОУ 36086124) відшкодування в розмірі 46331,40 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ТзДВ «Експрес страхування» (код ЄДРПОУ 36086124) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 26 січня 2026 року, з урахуванням навантаження на склад суду, яке пов`язано з тим, що від штатної кількості – 11 суддів, зараз здійснюють правосуддя тільки - 6, недостатня кількість суддів, щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ, введенням воєнного стану, обумовлює збільшення строку виготовлення повного тексту рішення суду, оскільки показники навантаження перевищують нормативні у 6 разів, передачі справ 2-х інших суддів, суд першої інстанції позбавлений можливості дотримання строків, передбачених національним законодавством.
 
З урахуванням рекомендованих Вищою радою правосуддя показників, ДСА України зробила розрахунок необхідної кількості суддів для здійснення ефективного правосуддя, яка суттєво перевищує кількість суддів визначену рішенням ВРП від 24 серпня 2023 р. 852/0/15/ - 23. Згідно розрахунків ДСА України, чисельність суддів Біляївського районного суду, з урахуванням рівня навантаження, має складати 47 осіб. Зараз штатна кількість – 11 суддів, фактично здійснюють правосуддя тільки – 6 суддів.

Суддя Буран В.М.