Справа №712/108/25
Провадження № 1-кп/712/322/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2026 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючий суддя     ОСОБА_1 
секретар      ОСОБА_2 
за участю 
прокурора      ОСОБА_3 
захисника      ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження № 22023250000000174 від 24.05.2023 по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Громадянин України ОСОБА_5 . У 2016 році (більш точну дату органом досудового розслідування не встановлено) бувши обізнаним про незаконність дій збройних підрозділів та політичного керівництва самопроголошеної «днр», спрямованих на нанесення шкоди державній безпеці України та здійснення терористичної діяльності, виник злочинний умисел, направлений на участь в діяльності силового блоку вказаної терористичної організації.
Так, ОСОБА_5 , будучи радикально налаштованою особою, прихильником протиправної діяльності «днр», діючи з мотивів несприйняття чинної влади в Україні, переслідуючи мету заподіяння шкоди інтересам України, а саме прийняття участі в бойових діях у складі незаконних збройних формувань терористичної організації «днр», усвідомлюючи той факт, що діяльність вказаної терористичної організації незаконна і спрямована на насильницьку зміну, повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, а також зміну меж території і державного кордону України, у 2016 році (більш точна дата у ході досудового слідства не встановлена) у м. Донецьк Донецької області, яке є тимчасово окупованою територією України, добровільно вступив до силового блоку терористичної організації «днр», а саме до так званого « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». При цьому, ОСОБА_5 усвідомлював, що для досягнення злочинної мети, яку переслідує «днр», йому як члену цієї організації, доведеться чинити збройний опір законним діям працівників правоохоронних органів України та військовослужбовців ЗС України, які спрямовані на припинення протиправної діяльності вищевказаної терористичної організації.
У подальшому, ОСОБА_5 , діючи з мотивів несприйняття чинної влади в Україні, переслідуючи мету заподіяння шкоди інтересам України, у складі одного з бойових підрозділів терористичної організації «днр», а саме – сапер інженерно-саперної роти 9 окремого гвардійського полку морської піхоти (в/ч № НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (відповідно до указу «Главы ДНР» даний підрозділ створений терористичною організацією «днр» 12 листопада 2014 року) та протягом 2016-2019 років зі зброєю в руках приймав безпосередню участь у силовому опорі правоохоронним органам України, військовослужбовцям ЗС України і іншим представникам сил оборони, задіяним у проведенні Операції Об`єднаних сил (ООС).
Зокрема, він вчиняв умисні дії із застосуванням вогнепальної зброї різного калібру і різного призначення, направлені на фізичне знищення живої сили і броньованої техніки правоохоронних органів і ЗС України, чим сприяв її незаконній діяльності на території Донецької області.
До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відноситься: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань.
При цьому зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у ст. 7 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених законом та нормами міжнародного права.
Так, змістом абз. 1 ч. 3ст. 323 КПК України передбачено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 135 КПК України особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком; здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної ВР України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб - сайті Офісу Генерального прокурора.
Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб - сайті ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).
Вказані положення процесуального закону судом були дотримані.
Судом, на виконання зазначених положень процесуального закону, були надіслані та опублікуванні у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме у газеті «Урядовий кур`єр», повістки та повідомлення про виклик обвинуваченого ОСОБА_5 до призначених судових засідань. При цьому від початку здійснення підготовчих дій суд надсилав для опублікування повістки на веб-сайт ІНФОРМАЦІЯ_3 для виклику обвинуваченого, де зазначені повідомлення були опубліковані. 
Крім того, повідомлення про виклик до суду ОСОБА_5 були завчасно опубліковані на офіційному веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо всіх судових засідань, які призначались у цьому кримінальному провадженні.
Щодо забезпечення права на захист.
Відповідно до ч. 2ст. 47 КПК України захисник зобов`язаний прибувати для участі у виконанні процесуальних дій за участю обвинуваченого. У разі неможливості прибути в призначений строк захисник зобов`язаний завчасно повідомити про таку неможливість та її причини суд, а у разі, якщо він призначений органом (установою), уповноваженим законом на надання безоплатної правової допомоги, - також і цей орган (установу).
Згідно з п. 1 ч. 1ст. 49 КПК України суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника.
У цьому провадженні участь захисника є обов`язковою з огляду на положення ч. 1ст. 52 КПК України, оскільки висунуто обвинувачення у вчиненні особливо тяжких злочинів.
Разом з цим, стосовно ОСОБА_5 здійснювалось спеціальне досудове розслідування, тому відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 52 КПК України участь захисника у цьому кримінальному провадженню є обов`язковою, але з моменту прийняття відповідного процесуального рішення.
Під час підготовчого судового засідання та проведення подальшого судового розгляду даного кримінального провадження, судом у повному обсязі було забезпечено участь захисника в захист інтересів обвинуваченого. 
З урахуванням зазначеного, ухвалою суду від 28.03.2025клопотання прокурора про здійснення спеціального судового розгляду було задоволено, оскільки наявними у матеріалах справи доказами належним чином доведено, що обвинувачення ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 22023250000000174 від 24.05.2023 висунуте щодо злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, тобто тих, які входять до переліку злочинів, зазначених у ч. 2ст. 297-1 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 , всіма наявними у розпорядженні суду засобами, передбаченими КПК, повідомлявся про розгляд судом кримінального провадження стосовно нього, тому очевидно обізнаний про розгляд кримінального провадження, має змогу отримувати інформацію щодо розгляду цього кримінального провадження, однак переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
За час заочного судового розгляду обвинувачений міг визначитися з провадженням проти нього, та усвідомлюючи, що в нього виник юридичний обов`язок постати перед судом, однак не змінив свою процесуальну поведінку та продовжив подальше ухилення від виконання своїх процесуальних обов`язків.
В той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім свого невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.
Захисник у судовому засіданні просив винести рішення по наявним матеріалам кримінального провадження.
Суд констатує, що всі передбачені КПК умови для проведення судового розгляду за спеціальною процедурою «in absentia», судом виконані та дотримані у повному обсязі.
Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч.3 ст.323 КПК України) суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, сприяє забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст.2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.
Разом з тим, суд враховує, що тимчасова окупація з боку РФ частини території України, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20 лютого 2014 року та повномасштабного вторгнення рф на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку рф частини території України є загальновідомими фактами, які за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами рф, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у даному випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого були прийняті такі акти; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, у зв`язку з чим ці факти не потребують окремого доказування в межах даного кримінального провадження.
На підтвердження винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, стороною обвинувачення надано допит свідка ОСОБА_6 , отриманого відповідно до вимог ст.ст. 40, 65, 66, 95, 104, 106, 223, 224, 615 КПК України, з письмовим протоколом.
Вина ОСОБА_5 підтверджується письмовими докази, які були оглянуті та досліджені судом, а саме:
- показами свідка ОСОБА_6 , яка повідомила, що з ОСОБА_5 знайома з 2007 року. Він кум її друга. З 2024 року з ОСОБА_5 переписувалась у мережі «ВК». ОСОБА_7 у переписці повідомив їй, що служить у 9 полку інженерно саперної роти. Також ОСОБА_5 повідомив їй скільки він отримує грошей та який контент поширює;
- даними акту огляду сайту « ІНФОРМАЦІЯ_5 » із інформацією про громадянина України ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Донецьк, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ) відповідно до якого було виявлено , що ОСОБА_5 на власній Інтернет в сторінці систематично публікує фото на яких неодноразово він зображений у військовій формі зразка зс рф, нацистської символіки у формі «Z» та зі зброєю в руках, а також наявні пости яскраво вираженого проросійського характеру та поведено огляд переписки ОСОБА_6 з її особистої сторінки в соціальній мережі «ВК» під нікнеймом « ОСОБА_8 » та ОСОБА_5 , з його сторінки у вищевказаній соціальній мережі з нікнеймом « ОСОБА_9 »;
- даними протоколу огляду від 14.12.2023, з додатками оптичним носієм CD-R № 41/13 та знімками екрану монітора на 27 арк, відповідно якого було оглянуто сторінку соцмережі «Вконтакте», яка належить ОСОБА_5 з логіном « ОСОБА_9 » за результатом огляду виявлено , що ОСОБА_5 висловлює підтримку агресії рф та систематично публікує особисті фото на яких він зображений у військовій формі одягу зразка рф та зі зброєю в руках;
- даними протоколу огляду від 01.03.2024, з додатками: оптичним носієм CD-R диск 700 Mb, Звенигродський РВ , 41/18 від 29.02.2024, відповідно якого було оглянуто ПРОФІЛЬ СОЦІАЛЬНОЇ МЕРЕЖІ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », розміщений в мережі Інтернет на сайті за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6  « ОСОБА_9 »,  на якій розміщено особисті фотозображення у військовій формі зі зброєю, біля військової техніки біля автомоблія на водійських дверцятах якого зображена літера «Z» особи яка візуально схожа на ОСОБА_5 . На стіні профіл. « ОСОБА_9 виявлено публікації спільноти « ІНФОРМАЦІЯ_7 », « ІНФОРМАЦІЯ_8 », « ІНФОРМАЦІЯ_9 », « ІНФОРМАЦІЯ_10 », « ІНФОРМАЦІЯ_11 », що підтверджує його безпосередню участь в діяльності у складі незаконного збройного формування;
- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання та фотознімками від 04.09.2024 з фото таблицею, відповідно до якого свідок ОСОБА_6 на фото № 2 впізнала особу чоловічої статті, якого знала як ОСОБА_5 ;
- даними протоколу огляду від 14.09.2024 , відповідно до якого було оглянуто переписку в соціальній мережі «ВК» між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ;
- даними протоколу огляду від 01.11.2024 відповідно до якого в ході огляду встановлено оптичний диск типу CD-R марки «MyMedia», з написом «КП 174 Ухвала 712/4864/24» та виявлено файли де містяться фотографія ОСОБА_5 , скан – копії сторінок паспорту ОСОБА_5 ;
- даними протоколу огляду від 15.05.2024, з додатками CD-R диск марки «hp» 700 Mb (додаток № 1 з пояснювальним написом «Огляд від 15.05.2024 Черкасов» зі збереженими на ньому в електронному вигляді файлами вмісту публікації, та фототаблиці на 30 арк., відповідно до якого під час огляду було встановлено, що при відкритті браузера «Chrome» в пошукову строку був записаний текст наступного змісту «Вкантакте» за ключовими словами « ОСОБА_9 » де було знайдено профіль ІНФОРМАЦІЯ_6 ;
-даними висновку експерта № СЕ-19/124-24/8065-ФП від 04.07.2024, відповідно до якого на фотознімках «Черкасов2.jpg», «Черкасов3.jpg», «Черкасов4.jpg», «Черкасов5.jpg», «Черкасов8.jpg» на диску до протоколу огляду від 15.05.2024 та на достовірній фотографії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 що знаходиться на диску з написом «кп 174 ухвала 712/4864/24», отриманому 14.05.2024 в ході тимчасового достопу до речей і документів, що зберігаються в АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_12 » (папка 0000003529777246.zip – 14205636_(INN_3251301855)-> файл 0000002084782852.jpg зображена одна й та ж сама особа чоловічої статі;
- даними протоколу огляду від 01.11.2024, відповідно до якого під час огляду було встановлено через огляд Інтернет- ресурсів шеврон, який міститься на формі ОСОБА_5 , з фотознімків виставлених ним на власній сторінці у соціальній мережі «Вконтакте», з назвою «полевой шеврон днр», магазин, опис товару та «страна производства Россия».
Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями свідка, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.
Одночасно слід зазначити, що суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, наступні матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення: витяги з ЄРДР у кримінальному провадженні 22023250000000174 від 24.05.2023; постанови про визначення групи слідчих та доручення здійснення досудового розслідування від 24.05.2023; повідомлення про початок досудового розслідування ІНФОРМАЦІЯ_13 № 6-1037 від 24.05.2023; повідомлення про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні Черкаської обласної прокуратури № 10-634вих-23 від 25.05.2023; постанови про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні Черкаської обласної прокуратури від 25.05.2023; постанова про визначення місця проведення досудового розслідування від 29.05.2023; супровідна Донецької обласної прокуратури т № 18/2-1689ВИХ-23 від 12.06.2023 з додатками матеріалів кримінальних проваджень №№22023250000000159, 22023250000000174 з постановами про визначення підслідності для організації подальшого досудового розслідування; доручення (в порядку ст. 40 КПК України) № 6/1038 від 24.05.2023, №6/788 від 51.04.2024; рапорт; вимоги; актовий запис про народження ОСОБА_5 № 116 від 06.02.1989; клопотання слідчого відділу УСБ України в Черкаській області про тимчасовий доступ до речей і документів від 15.04.2024; ухвала ІНФОРМАЦІЯ_4 про надання тимчасового доступу до речей та документів від 19.04.2024 (справа № 712/4864/24); протокол тимчасового доступу до речей і документів від 14.05.2024 з описом; постанова про визнання речовими доказами від 15.05.2024; постанова про залучення експерта для проведення судової портретної експертизи від 22.05.2024; клопотання про застосування запобіжного заходу – тримання під вартою від 19.12.2024; клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу – тримання під вартою від 19.12.2024; ухвала ІНФОРМАЦІЯ_4 від 19.12.2024 про надання дозволу на затримання; доручення ІНФОРМАЦІЯ_14 № 73/6/7 від 01.01.2025; клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування від 19.12.2024; Ухвала ІНФОРМАЦІЯ_4 від 24.12.2024 про надання дозвілу на здійснення спеціального досудового розслідування; витяги із випуску газети «Урядовий кур`єр»; повідомлення СБУ про постановлення слідчим суддею ухвали про здійснення спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки за своїм змістом вказані документи не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними особами.
Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питань щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення недостовірними, неналежними чи недопустимими.
Проаналізувавши досліджені докази у справі в сукупності, суд вважає їх достовірними, допустимими, об`єктивно та послідовно підтверджуючими встановлені судом обставини та винність ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення. 
Суд сприймає як належні та достатні докази показання свідка ОСОБА_6 , оскільки її покази були послідовними щодо обставин, які мали істотне значення для правильного вирішення справи, а саме щодо часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила, були логічними та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами. 
Судом також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідок з будь-яких причин обмовила чи могла обмовити обвинуваченого. 
Відповідно до ст.ст.132, 133 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Донецька, Луганська, Запорізька, Херсонська, Харківська, Київська області, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.
Вказаними умисними діями ОСОБА_5 в порушення вимог ст.65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечив становлення та зміцнення окупаційної влади рф шляхом безпосередньої участі в утворенні незаконних органів влади, які є частиною окупаційної адміністрації рф, на окупованій території України, виконання функцій представника окупаційної влади рф з метою недопущення контролю української влади на території Луганської області, надавши тим самим допомогу рф в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України, недоторканості, державній безпеці України.
Дослідивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ як окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку, суд вважає, що всі письмові докази по справі, які надані суду прокурором, є вагомими для того, щоб визнати обвинуваченого винним по пред`явленому обвинуваченні, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини
Судом також встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя. Також судом у повному обсязі було забезпечено змагальність процесу.
Крім того, встановлено, що ОСОБА_5 є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 258 - 3 КК України, та на день ухвалення цього вироку залишається громадянином України, незалежно від місця його проживання, а фактичне набуття громадянства рф не впливає на зміст його правових відносин з Україною, за якими він визнається лише громадянином України.
Таким чином, дослідивши в ході судового розгляду обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину проти основ ІНФОРМАЦІЯ_15 доведена у повному обсязі.
З урахуванням викладеного, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 :
- за ч. 1 ст. 258- 3 КК України, як участь у терористичній організації та сприяння її діяльності.
При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також характер, мотиви, обставини вчинених злочинів, та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.
Обставин, які б, відповідно до вимог ст.ст. 66,67 КК України, пом`якшували та обтяжували покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно з правовими орієнтирами, визначеними у ст. ст.50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів, іншими особами у тому числі.
Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1ст.1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність - правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
Призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу винного, адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.
Окрім того, суд враховує, правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 02 лютого 2022 року у справі №344/16025/18, відповідно до якої рішення суду про позбавлення такого права має бути чітко і ясно сформульоване в резолютивній частині вироку для того, щоб не виникало жодних сумнівів під час його виконання. Якщо в санкції статті Особливої частини КК визначено характер посади або вид (рід) діяльності, то формулювання покарання у вироку має точно відповідати змісту цієї санкції. Якщо ж покарання у санкції зазначене в загальній формі (наведене у формулюванні, що використовується у ст.55 КК), суд повинен конкретизувати правову заборону і точно зазначити (описати, окреслити) у вироку характер та коло тих посад або вид (рід) тієї діяльності, права обіймати які чи займатися якою він позбавляє засудженого. Більше того, покарання має формулюватися таким чином, щоб засуджений не мав права обіймати зазначені у вироку посади або займатися забороненою діяльністю в будь-якій галузі (сфері), а також був позбавлений можливості обіймати такі посади або займатися такою діяльністю, які за змістом (характером) і обсягом повноважень є аналогічними тим, з якими було пов`язане вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
З урахуванням зазначеного, враховуючи підвищену суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим злочину проти основ національної безпеки України в умовах воєнного стану, яка посягає на захист життєво важливих інтересів громадян, суспільства та держави, на її суверенітет, територіальну цілісність, недоторканість та обороноздатність, а також на суспільні відносини, які забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної і правової держави та дані про особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що конкретні обставини кримінального провадження та наведені вище дані про особу обвинуваченого, дають підстави для призначення ОСОБА_5 за ст. 258 - 3 ч. 1 КК України, покарання у межах санкції зазначеної статті, виключно у виді позбавлення волі. 
При цьому, з огляду на вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України, а також відсутність обставин, передбачених ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним кримінального правопорушення, суд, при призначенні покарання ОСОБА_5 не вбачає підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України.
Також, призначаючи покарання суд враховує, що згідно ч.1ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого і що згідно ч.2 ст.52 КК України конфіскація майна відноситься до додаткових видів покарання.
Таке покарання стосовно ОСОБА_5 на переконання суду, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним та іншими особами кримінальних правопорушень.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного взяття його під варту.
Суд, виконуючи вимоги ч. 2 ст. 124 КПК України, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення за проведення судової експертизи від 04.07.2024 № СЕ- 19/124-24/8065 - ФП у сумі 3786, 40 грн.
Цивільний позов не заявлений. Речові докази відсутні.
Керуючись ст. ст. 100, 129, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією майна.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з часу, коли він буде фактично затриманим.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у сумі 3786,40 грн.
Виконання вироку в частині затримання ОСОБА_5 покласти на Управління СБУ в Черкаській області.
Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий          ОСОБА_10