ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 січня 2026 року справа №200/6565/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Донецького державного університету внутрішніх справ на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року у справі № 200/6565/25 (головуючий І інстанції Крилова М.М.) за позовом Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В :

Донецький державний університет внутрішніх справ (далі - позивач) звернувся 26.08.2025 до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі- відповідач), в якому просить: стягнути з ОСОБА_1 на користь Донецького державного університету внутрішніх справ заборгованість за невиконання договору № 04/06-24 від 24 червня 2024 року про розстрочення платежу витрат на утримання у сумі 166100,10 грн.
Також, позивач просив поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду та відкрити провадження по справі.
Позивач зазначив, що 24 червня 2024 року між Донецьким державним університетом внутрішніх справ та ОСОБА_1 було укладено Договір № 04/06-24 про розстрочення платежу витрат на утримання на суму 166100,10 грн. строком на 12 (дванадцять) календарних місяців, а саме, з 21 червня 2024 року по 20 червня 2025 року. За цей час відповідач не сплатила сказану суму заборгованості за договором.
Пунктом 8 Порядку передбачено, що у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
16 липня 2025 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Донецьким державним університетом внутрішніх справ, було подано позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за не виконання договірних зобов`язань.
Ухвалою суду від 18 серпня 2025 року було закрито провадження у цивільній справі за позовом Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за невиконання договірних зобов`язань, у зв`язку із тим, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Позивач вважає що подання позову в порядку цивільного судочинства є поважною причиною пропуску строку, тому Донецький державний університет внутрішніх справ просить суд надати можливість здійснити належний захист своїх прав щодо повернення коштів, витрачених на підготовку ОСОБА_1 за державним замовленням, та поновити пропущений процесуальний строк звернення до адміністративного суду.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05.11.2025 року визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду.
Позовну заяву - залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали, впродовж якого позивач має надати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та докази поважності його пропуску.
На виконання вимог ухвали суду позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, в якому посилався на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Вважаємо за доцільне відзначити, що строк позовної давності для ДонДУВС складає тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України. 
Правовідносини між позивачем та відповідачем були обумовленні контрактом про здобуття освіти у Донецькому юридичному інституті МВС України № 757/2020 від 01 вересня 2020 року (далі – Контракт про навчання), підписаним ДЮІ МВС України, Головним управлінням Національної поліції у Донецькій області та ОСОБА_1 , пунктом 3 розділу ІІ якого було застережено останню про необхідність відшкодування витрат на утримання її в закладі вищої освіти із специфічними умовами навчання у разі настання обставин, передбачених ч. 4 ст. 74 ЗУ «Про Національну поліцію».
На підставі ч. 4 ст. 74 ЗУ «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених закладів освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. 
Пунктом 5 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 року № 261 (далі – Порядок) врегульовано, що після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка. 
Крім того, у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа (п. 8 Порядку).
Слід підсумувати, що, незважаючи на організаційно-правову форму ДонДУВС в цілому, як державної установи - закладу вищої освіти державної форми власності, що належить до сфери управління та відома МВС України відповідно до інформації з ЄДРПОУ, в силу комплексного розуміння ст. ст. 1, 63, 74 ЗУ «Про Національну поліцію» та п. п. 5, 8 Порядку, можна висновувати, що Університет у спірних відносинах з ОСОБА_1 , а саме, стосовно укладення, контролю за виконанням договору про розстрочення платежу витрат на утримання від 24 червня 2024 року № 04/06-24 (далі – Договір про розстрочення) (погоджений на виконання приписів Порядку та є похідним від Контракту про навчання) та безпосередньо під час звернення до суду, виступає в ролі суб`єкта публічно-правових відносин владного характеру.
Таким чином, на підставі наведеного, Університет реалізує своє право на звернення до адміністративного суду до ОСОБА_1 як суб`єкт владних повноважень. 
Отже, зважаючи на те, що відлік строку звернення до адміністративного суду для позивача почався з 21 червня 2025 року, то його гранична кінцева дата припадає на 21 вересня 2025 року, тобто строк позовної давності для Університету в цій справі ще не сплив.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17.11.2025 року позов у задоволенні заяви представника позивача про поновлення строку звернення до суду - відмовлено. Визнано неповажними підстави, вказані у заяві про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду. Позовну заяву Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишено без розгляду.
Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 17.11.2025, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування доводів посилався на те, що Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 560/1389/20 висновував, що при вирішенні питання обчислення строків звернення до суду із позовною заявою про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, строк звернення до суду з позовом про проходження публічної служби необхідно обчислювати з наступного дня після закінчення строку для добровільного відшкодування витрат.
Слід констатувати, що строк звернення до суду з позовом про проходження публічної служби, у цьому випадку, необхідно обчислювати з наступного дня після спливу визначеного позивачем строку добровільного відшкодування. Аналогічний правовий висновок викладений, зокрема й у інших рішеннях Верховного Суду, зокрема у постанові від 21 грудня 2021 року у справі № 420/9694/20 та у постанові від 23 березня 2023 року у справі № 420/24331/21. 
Аналізуючи вище викладене та приписи Порядку № 261, слід висновувати, що договір про розстрочення платежу, укладений між Університетом та відповідачем, виступає як спосіб добровільного відшкодування витрат боржником. 
Тому, твердження суду І інстанції, що про порушення свого права, а саме, про відмову відповідача добровільно відшкодувати витрати на утримання, позивач був обізнаний 21 червня 2024 року, апелянт вважає некоректним та необґрунтованим, оскільки строк для добровільного погашення заборгованості у відповідача сплинув тільки 20 червня 2025 року.
16 липня 2025 року ДонДУВС звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за невиконання договору про розстрочення платежу витрат на утримання курсанта № 04/06-24 від 24 червня 2024 року. (далі – Договір). 
Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 серпня 2025 року у справі № 243/6361/25 закрито провадження на підставі того, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 
Таким чином, 26 серпня 2025 року Університет звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за невиконання Договору про розстрочення платежу витрат на утримання курсанта. 
Апелянт наголошує, що останній день строку для добровільної оплати витрат, пов`язаних із навчанням відповідача у ДонДУВС, сплинув 20 червня 2025 року, а 16 липня 2025 року Університет реалізував своє право на звернення до суду з метою захисту законних прав та інтересів.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволені.
В обґрунтування зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідача, у відповідності до вимог Порядку №261, про зобов`язання відшкодувати витратии, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі. Нормами Порядку №261 не передбачено можливості складення Акту про ознайомлення. Також не передбачено, що у разі складення такого акту особа вважається належним чином повідомленою про зобов`язання протягом 30 діб відшкодувати МВС витрати на її утримання у закладі вищої освіти.
Крім того, суд першої інстанції встановив факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду та у відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 123 КАС України і правомірно і обґрунтовано залишив позовну заяву без розгляду.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що процесуальним законом зобов`язано учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки згідно із ч. 2 ст. КАС України і що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними (постанови Верховного Суду 10 лютого 2023 року по справі № 640/20580/20, від 9 листопада 2023 року у справі № 520/12478/22, від 26 квітня 2024 року у справі № 160/6427/23).
Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 30.08.2022 року в справі №480/8200/20 та від 14 грудня 2022 року в справі №520/5837/2020, акцентував увагу на тому, що за правилами положень ст. 74 Закону №580-VIII та п. 8 Порядку №261, право на звернення до суду у позивача (вищого навчального закладу) у цій категорії справ може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати. 
Така ж правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23.09.2021 року в справі №520/11540/19, у постановах від 13.01.2023 року в справі №440/2692/20, від 14.09.2023 року в справі №520/6175/19.
У постановах від 23.09.2021 року в справі №520/11540/19, від 30.08.2022 року в справі №480/8200/20, від 14.12.2022 року в справі №520/5837/2020 та від 14.09.2023 року в справі №520/6175/19 Верховний Суд констатував, що відповідно до Порядку №261 позивач має вручити під підпис або надіслати відповідачеві повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання такого повідомлення відшкодувати витрати із зазначенням їхнього розміру та реквізитів рахунку для перерахування коштів, за для того, щоб забезпечити можливість добровільно відшкодувати витрати на навчання і лише, у разі відмови відповідача, може звернутися до суду. 
Тобто саме із відмовою відповідача добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі законодавець пов`язує можливість звернення навчального закладу з позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.
Позивачем подано відповідь на відзив відповідача на апеляційну скаргу, в якому просив визнати поважними причини пропуску процесуального строку звернення до Донецького окружного адміністративного суду; скасувати ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року у справі № 200/6565/25 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Позивач зазначає, що, аналізуючи приписи Порядку № 261, слід висновувати, що договір про розстрочення платежу, укладений між Університетом та відповідачем, виступає як спосіб добровільного відшкодування витрат боржником. Оскільки строк для добровільного погашення заборгованості у відповідача сплинув 20 червня 2025 року, то позивач цілком правомірно реалізував своє право на звернення до суду. 
Відповідачу достеменно відомо про обов`язок відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до частини 4 статті 74 Закону України «Про Національну поліцію». Очевидним є той факт, що ОСОБА_1 ознайомлена зі змістом повідомлення про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, оскільки відповідно до пункту 6 Порядку реалізувала своє право здійснити відшкодування витрат з розстроченням платежу до одного року. 
На сьогоднішній день сума боргу відповідачем не погашена, та складає 166100,10 грн. Пасивна поведінка та заперечення, щодо позовних вимог заявлених університетом є нічим іншим, як добровільною відмовою відповідача від відшкодування витрат, які були понесені університетом на його утримання.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».
За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).
Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).
За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив матеріали справи, перевірив доводи апеляційної скарги, відзиву відповідача на апеляційну скаргу, відповіді позивача на відзив відповідача на апеляційну скаргу і дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Суд першої інстанції, залишаючи без розгляду позовну заяву, дійшов висновку, що позивачем не надано доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду.
З висновками суду першої інстанції не погоджується суд апеляційної інстанції з наступних підстав.
За ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених закладів освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. 
За пунктом 5 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 року № 261 (далі – Порядок № 261), після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка. 
Крім того, у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа (п. 8 цього Порядку).
Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. 
Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
За ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Предметом позову є стягнення з ОСОБА_1 на користь Донецького державного університету внутрішніх справ заборгованості за невиконання договору № 04/06-24 від 24 червня 2024 року про розстрочення платежу витрат на утримання у вищому навчальному закладі.
Апеляційний суд враховує наступні правові висновки, викладені в п.п. 39-41 постанові Верховного Суду від 23 березня 2023 року у справі № 420/24331/21.
Верховний Суд наголошував на тому, що спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі №804/285/16 від 12.12.2018).
Отже до спорів про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі підлягають застосуванню приписи частини 5 статті 122 КАС України, тобто у цьому випадку підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду (постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі №160/11957/19).
Верховний Суд у справах № 560/1389/20 (постанова від 21 січня 2021 року), № 420/9694/20 (постанова від 21 грудня 2021 року), вирішуючи питання обчислення строків звернення до суду із позовною заявою про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, дійшов висновку, що строк звернення до суду з позовом про проходження публічної служби необхідно обчислювати з наступного дня після закінчення строку для добровільного відшкодування витрат.
Апеляційний суд враховує, що наказом начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області № 273 о/с від 11.06.2024 року старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в Національній поліції України на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України “Про Національну поліцію” (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 11 червня 2024 року.
24 червня 2024 року між Донецьким державним університетом внутрішніх справ (Навчальний заклад) та ОСОБА_1 (Боржник) укладено договір № 04/06-24 про розстрочення платежу витрат на утримання відповідно до якого Навчальний заклад надає Боржнику розстрочку на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 у Донецькому державному університеті внутрішніх справ, строком на 12 календарних місяців з 21 червня 2024 року по 20 червня 2025 року.
16 липня 2025 року ДонДУВС звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за невиконання договору про розстрочення платежу витрат на утримання курсанта № 04/06-24 від 24 червня 2024 року. 
Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 серпня 2025 року у справі № 243/6361/25 закрито провадження за пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України, оскільки cправа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
У зв`язку з цим, 26 серпня 2025 року позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з цим позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за невиконання Договору про розстрочення платежу витрат на утримання курсанта. 
Отже, останній день строку для добровільної оплати витрат, пов`язаних із навчанням відповідача у ДонДУВС, сплинув 20 червня 2025 року, а 16 липня 2025 року Університет вперше реалізував своє право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства з метою захисту законних прав та інтересів. Тобто в межах місячного строку звернення відповідно до ч. 5 ст 122 КАС України та в подальшому одразу, після повернення позову через порушення правил підсудності, без зволікань звернувся 26.08.2025 року вже з позовом в порядку адміністративного судочинства.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, позивачем доведено поважність пропуску строку звернення до суду, тому такий строк підлягає поновленню. 
Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
За п. 8 ч.1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 123 КАС України установлено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Відповідно до ч. 3 ст. 169 КАС України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.
З огляду на викладене, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до передчасного вирішення питання про залишення позову без розгляду, внаслідок чого ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи зі стадії відкриття провадження у справі. 
Керуючись ст. ст. 123, 161, 169, 240, 241, 242, 250, 311, 320, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Донецького державного університету внутрішніх справ - задовольнити.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року у справі № 200/6565/25 за позовом Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Повний текст постанови складений 28 січня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.В. Геращенко 

А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв