ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/10115/25 Справа № 183/452/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Фролова В. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Дніпро 

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
суддів – Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.
за участю секретаря судового засідання – Волкової К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління державної міграційної служби України в Луганській області, Міністерство закордонних справ України, про встановлення факту, що має юридичне значення, -
В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення . 
В обґрунтування заяви посилався на те, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Стаханові Луганської області, Україна, про що свідчить свідоцтво про народження, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Стахановського міського управління юстиції Луганської області від 15.07.2003. ОДПІ м. Стаханова, 21.08.2007 позивачу присвоєно ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .
З огляду на початок озброєного конфлікту на сході України та перебування заявника на території м. Стаханова, яка була окупована з боку рф (так звана «ЛНР), останній не міг отримати паспорт громадянина України.
19.07.2020 заявник ОСОБА_1 закінчив на той час навчальний заклад так званої «ЛНР» та отримав атестат про середню загальну освіту, та в подальшому навчався у Стахановському коледжі так званої «ЛНР», де здобував середню загальну освіту.
З початком повномасштабного вторгнення рф до України, 12.06.2022, заявник разом із матір`ю виїхав до держави Латвія та в подальшому на території Європейського союзу намагався отримати вперше паспорт громадянина України. Так, протягом 2024 року він звертався до Посольства України в республіці Польща, Генерального консульства України у Барселоні, а також Посольства України в Латвійській республіці з метою отримання паспорта громадянина України для виїзду закордон, проте отримав відповіді про неможливість ідентифікувати особу ОСОБА_1 у базах даних Реєстру та ДМС України, у зв`язку з чим йому рекомендовано звернутись до суду.
Оскільки Державна міграційна служба України не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, встановлення такого факту проводиться в судовому порядку .
Враховуючи зазначене, заявник просив суд встановити особу ОСОБА_1 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Стаханов (на даний час м. Кадіївка) Луганської області Україна, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер якого НОМЕР_1 , для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. 
Рішенням Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2025 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління державної міграційної служби України в Луганській області, Міністерство закордонних справ України, про встановлення факту, що має юридичне значення - залишено без задоволення. 
Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Стаханов (на цей час - м. Кадіївка) Луганської області Україна, народився ОСОБА_1 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження було зроблено запис№ 328 від 15.07.2003, що підтверджується свідоцтвом про народження від 15.07.2003 серії НОМЕР_2 , видане відділом реєстрації актів громадянського стану Стахановського міського управління юстиції Луганської області (а.с. 21). Батьками, відповідно до зазначеного свідоцтва, є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є громадянами України, що підтверджується копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон (а.с.17) та відповіддю Державної міграційної служби України від 10.03.2023 щодо оформлення на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 26.02.2016 Попаснянським РВ УДМС України в Луганській області (а.с.91 зворот).
Також, 30.05.2007 ОДПІ у м. Стаханові внесено відомості до Державного реєстру фізичних осіб щодо одержання ОСОБА_1 ідентифікаційного номеру НОМЕР_4 .
22.01.2010, мати ОСОБА_1 , ОСОБА_3 уклала повторний шлюб та взяла прізвище « ОСОБА_5 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 22.01.2010 серії НОМЕР_5 , про що зроблено запис в Книзі реєстрації шлюбів № 24 від 22.01.2010 (а.с. 23).
На підтвердження місця проживання заявником надано копію домової книги на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , з якої вбачається, що ОСОБА_1 є користувачем вказаної квартири.
Також надано копію атестата ОСОБА_1 про середню освіту НОМЕР_6 зразка так званої «ЛНР».
У зв`язку з повномасштабним вторгненням рф на територію України, ОСОБА_1 виїхав до Латвії.
Відповідно до відповіді Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31.03.2023 за № 21/14281/23-вих інформація про перетинання ОСОБА_1 державного кордону України, в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з такої території в інформаційних ресурсах Державної прикордонної служби України відсутня (а.с.83 зворот).
З метою отримання паспорту громадянина України представник ОСОБА_1 звертався до Генерального консульства України у Барселоні, на що отримано відповідь від 26.01.2024 за № 61225/36-500-11692, що за результатами вжитих заходів не було виявлено інформації/підтверджено факту належності до громадянства/ідентифіковано особу ОСОБА_1 у базах даних Реєстру та ДМС України, що потребує проведення процедури встановлення особи відповідно до ст. 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (а.с. 7).
Також, представником заявника скеровувались звернення до Посольства України в республіці Польща щодо перевірки належності до громадянства України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Радником з консульських питань посольства України в республіці Польща представнику заявника надано відповідь від 25.01.2024 за № 6137/19-530-10698 аналогічного змісту (а.с.8).
На запит представника ОСОБА_1 до Посольства України в Латвійській республіці щодо документування останнього, також отримано відповідь від 02.10.2024 за № 6129/19-500-133411, з якої вбачається, що процедура встановлення особи відносно заявника була проведена двічі, у зв`язку з чим рекомендовано звернутися до суду (а.с.9).
23.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до ДП «Документ» Філія в Польщі м. Варшава з приводу документування його паспортом громадянина України вперше після досягнення 18-річного віку, надавши свідоцтво про народження серії НОМЕР_7 , видане 24.01.2024 (повторно) Печерським ВДРАЦС у м. Києві, документ, що посвідчує особу законного представника – матері (паспорт громадянина України), РНОКПП, та згоду на обробку персональних даних, документ, що підтверджує перетин кордону після 22.02.2024. Також, у зв`язку з прийняттям заяви, було сформовано анкету-заяву від 23.03.2024 для внесення інформації щодо ОСОБА_1 до Єдиного державного демографічного реєстру на якій розміщено фото особи заявника (а.с. 65-зворот, а.с.66).
Розгляд даного звернення направлено до Ужгородського відділу № 1 ГУДМС у Закарпатській області.
Ужгородським відділом № 1 ГУДМС у Закарпатській області, ОСОБА_1 на електронну пошту повідомлено щодо необхідності повторного звернення до підрозділу ДП «Документ» у Варшаві для повторного написання письмової заяви-пояснення, в якій зазначається інформація про дату і місце народження, адресу місць проживання, навчання, роботи, відомості про свідків, які будуть залучені до процедури встановлення особи, так як встановлення буде проводитись з використанням відеоконференцзв`язку (а.с.173 зворот)
З огляду на викладене, за результатами проведення процедури встановлення особи ОСОБА_1 , було складено висновок, який, 22.05.2024 було затверджено заступником начальника ГУДМС у Закарпатській області, яким прийнято рішення не проводити процедуру встановлення особи та відмову в оформленні паспорта громадянина України на підставі п.п. 5 п.100 Порядку, затвердженого постановою КМУ № 302 від 25.03.2015, оскільки заявник не в повному обсязі подав документи та інформацію, необхідну для оформлення і видачі паспорта (а.с.69-70).
Листом Ужгородського відділу № 1 ГУДМС у Закарпатській області від 22.05.2025 за №2110.4-1860.2110.2-24 ОСОБА_6 повідомлено про прийняте рішення та роз`яснено його право повторно звернутися до територіального органу/підрозділу, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з яким йому було відмовлено в оформленні паспорта громадянина України.
Доказів у підтвердження отримання ОСОБА_1 листа за результатами його звернення від 23.03.2024 до ДП «Документ» Філія в Польщі м. Варшава, суду не надано.
Повторно ОСОБА_1 , як зазначив його представник, із заявою про документування його паспортом громадянина України вперше після досягнення 18-річного віку не звертався, дії органів ДМС щодо відмови в оформленні паспорта громадянина України в судовому порядку не оскаржував. 
Залишаючи заяву без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення особи в судовому порядку є крайнім заходом, до якого вдаються коли особу неможливо встановити та ідентифікувати територіальними органами/підрозділами ДМС за результатами процедури визначеної Порядком № 302.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 4, частини першої статті 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Частиною першою статті 315 ЦПК України регламентовано розгляд справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Це можуть бути справи про встановлення фактів: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Надання адміністративної послуги з оформлення паспорта громадянина України регламентовано Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Законом України «Про громадянство України».
Згідно з підпунктом «а» пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», паспорт громадянина України відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру.
Частиною першою статті 4 вказаного Закону передбачено, що Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.
Відповідно до пункту б частини першої статті 3 зазначеного Закону ідентифікація особи – встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» розпорядник Реєстру – центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.
Пунктом 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360, визначено, що Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» визначено загальний порядок видачі та відновлення паспорта (далі – Порядок № 302).
Згідно п. 10 Порядку № 302, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта здійснюється територіальними органами/територіальними підрозділами ДМС через Головний обчислювальний центр Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Головний обчислювальний центр Реєстру) у взаємодії з Державним центром персоналізації документів державного підприємства “Поліграфічний комбінат “Україна” по виготовленню цінних паперів” (далі - Центр).
В пунктах 38-40 Порядку № 302 передбачено, що після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт. Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру. Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій.
У виключних випадках за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи (пункт 43 Порядку № 302).
Зокрема, цим пунктом встановлено, що у разі неподання особою, яка досягла 18-річного віку, документів з фотокартками проводиться процедура встановлення особи шляхом надсилання запитів щодо перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції, Міністерства юстиції України, органів Державної фіскальної служби, навчальних закладів, військових частин, військових комісаріатів, установ виконання покарань, для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотокартки особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник. Одночасно проводиться перевірка за даними обліку територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС. Перевірка стосовно осіб, які проживають на тимчасово окупованій території України проводиться, зокрема, за даними Державного реєстру виборців шляхом надсилання запитів до відповідних відділів ведення Державного реєстру виборців. Крім того, у виключних випадках за відсутності фотокартки особи та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, з метою встановлення особи проводиться опитування родичів, сусідів, які були зазначені у письмовому зверненні. За результатами їх свідчень складається акт встановлення особи за формою, встановленою МВС. Строк проведення процедури встановлення особи не повинен перевищувати двох місяців.
Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» у разі неможливості встановити особу розпорядником реєстру особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи державною міграційною службою України та (або) прийняття відповідного рішення суду, документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються.
Враховуючи вищевикладені норми законодавства, заявник має право на встановлення відповідного факту, що має юридичне значення у порядку, визначеному частиною першою статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».
Згідно до вимог вищевказаного законодавства України, вбачається, що у разі, якщо ДМС України не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, то встановлення такого факту проводиться у судовому порядку.
До місцевого загального суду подається заява про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України.
Згідно до вищевказаних нормативних актів, основними документами, які дозволяють особі звернутися до суду, мають бути: свідоцтво про народження особи та рішення ДМС України про неможливість встановити особу після проведення процедури ідентифікації.
Аналогічний висновок зробив Верховний Суд в постанові від 19 жовтня 2022 року у справі № 511/409/20, провадження № 61-20060св21.
У своїй заяві до суду заявник має вказати, який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують цей факт (показання свідків, біографічні дані заявника та будь-які документи, які надають можливість перевірити інформацію щодо його особи).
В обґрунтування поданої заяви заявник посилалась на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті м. Стаханові Луганської області, Україна, де проживав до 2022 року, паспорт громадянина України не отримував .
На підтвердження заяви про встановлення особи, ОСОБА_1 подав до суду, зокрема, копію свідоцтва про народження, довідку реєстраційного номеру облікової картки платника податків, лист Міністерства закордонних справ України.
За результатами проведення процедури встановлення особи ОСОБА_1 , було складено висновок, який 22.05.2024 було затверджено заступником начальника ГУДМС у Закарпатській області, яким прийнято рішення не проводити процедуру встановлення особи та відмову в оформленні паспорта громадянина України на підставі п.п. 5 п.100 Порядку, затвердженого постановою КМУ № 302 від 25.03.2015, оскільки заявник не в повному обсязі подав документи та інформацію, необхідну для оформлення і видачі паспорта .
Листом Ужгородського відділу № 1 ГУДМС у Закарпатській області від 22.05.2025 за №2110.4-1860.2110.2-24 ОСОБА_6 повідомлено про прийняте рішення та роз`яснено його право повторно звернутися до територіального органу/підрозділу, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з яким йому було відмовлено в оформленні паспорта громадянина України.
З огляду на викладене, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про передчасність звернення ОСОБА_1 до суду з вказаної заявою та відсутність правових підстав для її задоволення.
З вказаних мотивів посилання в апеляційній скарзі про те, що заявник вичерпав усі можливості досудового врегулювання питання щодо отримання нею паспорта громадянина України, є неспроможними.
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та незаконності оскаржуваного рішення суду не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування рішення.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи те, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.
Вступна та резолютивна частини постанови проголошені “24” грудня 2025 року.
Повний текст постанови складено “25” грудня 2025 року.

Головуючий: 

Судді: