П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/13703/25	

Перша інстанція: суддя Харченко Ю.В.,
повний текст судового рішення
складено 24.09.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Джабурія О.В.
суддів - Вербицької Н.В.
- Кравченка К.В
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати винесене Головним управлінням ДПС в Одеській області податкове повідомлення-рішення від 04.04.2023 року №0561373-2407-1552;
- визнати протиправним та скасувати винесене Головним управлінням ДПС в Одеській області податкове повідомлення-рішення від 26.06.2024 року №0950896-2407-1552-UA51040050000073907;
- визнати протиправним та скасувати винесене Головним управлінням ДПС в Одеській області податкове повідомлення-рішення від 21.02.2025 року №0015483-2407-1553-UA51040050000073907.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником садового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 780, 4 кв.м. Заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на загальну суму 233 421, 20 грн. було сформовано на підставі вищевказаних податкових повідомлень-рішень. Як зазначає позивач, вказані податкові повідомлення-рішення не отримувались нею та у позивача взагалі відсутня інформація про їх направлення на зареєстровану адресу її проживання у м. Одесі. Приймаючи до уваги те, що, вказані податкові повідомлення-рішення не направлялися податковим органом за податковою адресою (місцезнаходженням) позивача, це, на думку позивача, не дає підстав вважати такі документи належним чином врученими у розумінні пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України. Відтак грошові зобов`язання, визначені у вказаних податкових повідомленнях-рішеннях, не набули статусу узгоджених.
Стосовно нарахування самого податку, позивач зазначає, що у зв`язку з відсутністю ставок податку на майно, відмінне від земельної ділянки, встановлених для садових будинків в с. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області – нарахування цього податку відповідачем взагалі є безпідставним.
Відповідно до вимог пп.14.1.129. п.14.1 ст.14 ПКУ об`єкти житлової нерухомості - будівлі, зареєстровані згідно із законодавством як об`єкти житлової нерухомості, дачні та садові будинки. Таким чином, пільги із сплати податку, передбачені пп.266.4.1. п.266.4. ст. 266 ПКУ розповсюджуються на належний позивачці об`єкт нерухомого майна, але, як вважає позивач, чомусь це не було враховано податковим органом при обчисленні суми податку та суму податку було розраховано з загальної площі об`єкту нерухомості.
Крім того, як зазначає позивач, відповідно до вимог п.69.22. Розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується за пошкоджені об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості (як такі, що потребують капітального ремонту, реконструкції чи реставрації внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України).
Також позивач зазначає, що вказане нерухоме майно було пошкоджене (фототаблиця додається) та потребує капітального ремонту. Відповідні данні про пошкодження збиралися органами місцевого самоврядування ще у 2022 році. 
Таким чином, з цих підстав нарахування вказаного податку відповідачем було зроблене незаконно. 
З урахуванням зазначеного, позивач вважає, що є всі підстави для визнання протиправними та скасування виданих ГУ ДПС в Одеській області податкових повідомлень-рішень від 04.04.2023 року №0561373-2407-1552, від 26.06.2024 року №0950896-2407-1552-UA51040050000073907, від 21.02.2025 року №0015483-2407-1553- UA51040050000073907.
Відповідач - Головне управління ДПС в Одеській області, з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими, з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву (вхід. №ЕС/50561/25 від 22.05.2025 р.) зазначаючи, зокрема, що згідно з даними інформаційно–комунікаційної системи ДПС за фізичною особою ОСОБА_1 (2458107889) на праві власності перебувають об`єкт нерухомого майна – садовий будинок загальною площею 780,4 кв м за адресою: АДРЕСА_1 . 
За наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів «а»-«г» підпункту 266.7.1 цього пункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).
Головним управлінням ДПС в Одеській області в автоматичному режимі фізичній особі ОСОБА_1 (2458107889) було сформовано податкові повідомлення-рішення по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти нежитлової нерухомості: 
- за 2024р. від 21.02.2025 року №0015483-2407-1553-UA51040050000073907 у сумі 80 408,40 грн. (розрахунок: (площа 780,4 кв м * (7100,00 мін. з/п * 1% ставка) * 12 міс.)+ 25 000 грн.; 
- за 2023 р. від 26.06.2024 року №0950896-2407-1552-UA51040050000073907 у сумі 77 286,80 грн. (розрахунок: (площа 780,4 кв м * (6700,00 мін. з/п * 1% ставка) * 12 міс.) + 25 000 грн.; 
-за 2022р. від 04.04.2023 року №0561373-2407-1552 у сумі 75 726,00 грн. (розрахунок: (площа 780,4 кв м * (6500,00 мін. з/п * 1% ставка) * 12 міс.) + 25 000 грн.).
Податкові повідомлення-рішення направлено платнику податку на податкову адресу рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідно до ст.42 ПКУ, однак вищевказані податкові повідомлення-рішення були повернуті у зв`язку із закінченням терміну зберігання.
Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (пункт 30.2 статті 30 Податкового кодексу України). 
Пунктом 72 Закону №909-VІІІ змінено правове регулювання у статті 266 Податкового кодексу України, зокрема зміни стосувались об`єктів, які не підлягають оподаткуванню цим податком (підпункт 266.2.2), порядку встановлення пільг (підпункт 266.4.2), ставки податку (підпункт 266.5.1), обчислення суми податку (266.7.2), порядку сплати податку (підпункт 266.5.9). 
Виходячи із системного тлумачення норм Податкового кодексу України відповідач зазначає, що законодавець у кожному буквеному пункті (від «а» до «л») передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. 
Заява щодо неможливості виконання податкових зобов`язань відповідно до Порядку підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 року №225, ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області не надавалась.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року позов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 04.04.2023 року №0561373-2407-1552. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 26.06.2024 року №0950896-2407-1552-UA51040050000073907. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 21.02.2025 року №0015483-2407-1553-UA51040050000073907.
На вказане рішення суду Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року у справі №420/13703/25 та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. Апелянт вважає зазначене рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, а тому, на думку апелянта, є всі підстави для скасування рішення.
14.11.2025 року до П`ятого апеляційного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» за вх. №61790/25 надійшов відзив від представника ОСОБА_1 – адвоката Іноземцева Олексія Володимировича на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити Головному управлінню ДПС в Одеській області у задоволенні апеляційної скарги на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 року по справі №420/13703/25, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 року по справі №420/13703/25 залишити без змін.
Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач, ОСОБА_1 , є власником садового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 780, 4 кв.м., на підставі договору дарування садового будинку від 17.10.2012 року, засвідченого державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної контори Одеської області Кушнір І.В., зареєстровано в реєстрі №3729. Згідно витягу про державну реєстрацію прав, вказаний садовий будинок зареєстрований 22.11.2012 року, реєстраційний номер 17044925. 
Заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на загальну суму 233 421, 20 гривень було сформовано на підставі наступних податкових повідомлень-рішень, винесених Головним управлінням ДПС в Одеській області: 
- від 04.04.2023 року №0561373-2407-1552, відповідно до якого платнику було визначено суму податкового зобов`язання: 75 726, 00 гривень; 
- від 26.06.2024 року №0950896-2407-1552-UA51040050000073907, відповідно до якого платнику було визначено суму податкового зобов`язання: 77 286, 80 гривень; 
- від 21.02.2025 року №0015483-2407-1553-UA51040050000073907, відповідно до якого платнику було визначено суму податкового зобов`язання: 80 408, 40 гривень. 
Позивач, не погоджуючись із прийняттям вказаних податкових повідомлень-рішень, звернувся до суду із цим позовом.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне. 
Спірні правовідносини врегульовано нормами Податкового кодексу України.
У відповідності до положень п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до вимог п.п.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками житлової та/або нежитлової нерухомості є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Об`єктами оподаткування податком є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п.п.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України).
Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (п.п 266.6.1 ст.266 ПК України).
Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України (п.п.266.9.1 п.266.9 ст.266 ПК України).
Згідно з вимогами п.п.266.10.1 п.266.10 ст.266 ПК України, податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (п.п.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України).
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 належить на праві власності нерухоме майно - садовий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 780, 4 кв.м.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, термін якого продовжено відповідними Указами Президента України.
Колегія суддів зазначає, що особливості справляння податків і зборів на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ визначені пунктом 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.
Так, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» №2142-IX від 24.03.2022 року, який набрав чинності 05.04.2022 року, доповнено п.69 підрозд. 10 розд. ХХ підпунктом 69.22, відповідно до якого, зокрема: тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, в якому припинено або скасовано воєнний стан, введений Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, не нараховується та не сплачується податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації. Для платників податку - фізичних осіб контролюючий орган самостійно обчислює податкове зобов`язання за період з 1 січня по 1 березня 2022 року.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії та територій тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 року №1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» установлено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією (в подальшому - Перелік), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій. Вказана постанова набрала чинності 25.12.2022 року.
На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 року №1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», 22.12.2022 року Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України був прийнятий наказом №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 року за №1668/39004.
Відповідно до вказаного Переліку територія смт. Затока Кароліно-Бугазької сільської територіальної громади (Код UА51040050020033880) віднесена до території, на якій ведуться (велися) бойові дії - територія активних бойових дій з 03.03.2022 року по 17.08.2022 року.
За таких встановлених обставин, враховуючи, що нерухоме майно, яке належить на праві власності позивачу в період з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року, знаходилось на території смт. Затока Кароліно-Бугазької сільської територіальної громади, яка входять до Білгород-Дністровського району Одеської області, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що з 03.03.2022 року по 17.08.2022 року об`єкт нерухомого майна позивача був розташований на території, на якій велися бойові дії, а, відтак, підпадає під дію положень пп.69.22 підрозд. 10 розд. ХХ ПК України, та є підставою для звільнення від сплати податкового зобов`язання за цей період.
Враховуючи, що відповідачем неправильно нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за податковий період 2022 рік, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення №0561373-2407-1552 від 04.04.2023 року, відповідно до якого платнику було визначено суму податкового зобов`язання: 75 726, 00 гривень - є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за податковий період 2023, 2024 р.р. та відповідно сформованих податкових повідомлень-рішень від 26.06.2024 року №0950896-2407-1552-UA51040050000073907, від 21.02.2025 року №0015483-2407-1553-UA510400500000739076, колегія суддів зазначає наступне.
Так, відповідно до вимог пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган. 
Вимогами п.58.1. ст.58 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу.
Вимогами п.58.3 ст.58 ПКУ встановлено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. 
Відповідно до вимог п.42.1. ст.42 ПКУ податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу, і відображатися в електронному кабінеті.
Вимогами п.42.2. ст.42 ПКУ встановлено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). 
Згідно з вимогами п.42.5. ст.42 ПКУ у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику). У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення. 
Як вбачається з матеріалів справи, до відзиву було приєднано скан-копії відправлень на адресу позивача. 
У файлі з відправленням за 2024 рік (ППР, відправлення 2024.pdf) міститься корінець ППР, копія конверту з довідкою Укрпошти про повернення відправнику листа у зв`язку з закінченням терміну зберігання та рекомендоване повідомлення щодо відправлення Укрпоштою 0600974594401, датоване 19.10.2024 року, де зазначено, що ОСОБА_1 відправлено вже на вірну поштову адресу: АДРЕСА_2 , але що саме, не вказано.
Вищевказане не підтверджує належне направлення ППР, оскільки немає опису вкладення до вказаного рекомендованого направлення та відстежити що саме було направлено немає можливості. Т
Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному випадку відповідачем вимоги ст.42 ПКУ в частині направлення податкового повідомлення-рішення від 26.06.2024 року №0950896-2407-1552-UA51040050000073907, відповідно до якого платнику було визначено суму податкового зобов`язання: 77 286, 80 гривень, - є невиконаними, а отже, і наявність вказаного податкового зобов`язання у позивача є безпідставною. 

У файлі з відправленням за 2025 рік (scan_20250514114606.pdf) міститься рекомендоване повідомлення щодо відправлення Укрпоштою 0601119406181, датоване 05.03.2025 року, де зазначено, що ОСОБА_1 відправлено ППР №15 від 01.03.2025 року на поштову адресу: АДРЕСА_2 . Далі є копія конверту з посиланням на таке ж саме ППР і довідка Укрпошти про повернення відправнику листа у зв`язку з закінченням терміну зберігання. 
Колегія суддів зауважує, що ППР №15 від 01.03.2025 року не є предметом спору по даній справі.
Отже, вищенаведене не підтверджує належне направлення ППР, оскільки містять посилання на направлення зовсім іншого ППР з іншою датою ніж те, яке міститься в особистому кабінеті платника податку позивача. 
Опис вкладення до вказаного рекомендованого направлення відповідач не надає та перевірити, що саме було направлено ППР №15 від 01.03.2025 року або ППР №0015483-2407-1553-UA51040050000073907 від 21.02.2025 року (яке є предметом розгляду у цій справі) за наявними матеріалами є неможливим. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що і у 2025 році відповідачем вимоги ст.42 ПКУ в частині направлення вказаного податкового повідомлення-рішення № 0015483-2407-1553-UA51040050000073907 від 21.02.2025 року, відповідно до якого платнику було визначено суму податкового зобов`язання: 80 408, 40 гривень. - є невиконаними, а отже, і наявність вказаного податкового зобов`язання у позивача є безпідставною. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що податкові повідомлення-рішення від 04.04.2023 року №0561373-2407-1552, від 26.06.2024 року №0950896-2407-1552-UA51040050000073907, від 21.02.2025 року №0015483-2407-1553-UA51040050000073907 – є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Згідно з вимогами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з вимогами ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов є таким, що підлягає задоволенню.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до вимог ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, – 
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.В. Джабурія	
Судді	  	Н.В. Вербицька   К.В. Кравченко