ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2026 р. Справа № 926/3806/25

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,
Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,
за участю секретаря судового засідання Бабій М.М.,

та представників:
від заявника – Купіна В.Ю. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду)
від Чернівецької міської ради (апелянта) – Алексюк М.М. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду)

розглянувши апеляційну скаргу Чернівецької міської ради від 20 листопада 2025 року
на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 11 листопада 2025 року (повний текст підписано 11.11.2025), суддя Гурин М.О.
про забезпечення позову до подання позовної заяви
у справі № 926/3806/25
за заявою Спільного українсько-німецького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Буковест», м. Чернівці
особа, яка може отримати статус відповідача Чернівецька міська рада, м. Чернівці

встановив:
10 листопада 2025 року Спільне українсько-німецьке підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Буковест» звернулося до Господарського суду Чернівецької області з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, шляхом заборони Чернівецькій міській раді, державним реєстраторам прав на нерухоме майно та всім органам, уповноваженим на проведення державної реєстрації (в тому числі територіальним органам Міністерства юстиції України, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, державним кадастровим реєстраторам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") вчиняти реєстраційні дії щодо реєстрації права власності, користування та інших речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (в т. ч. до Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, Державного земельного кадастру) записи про державну реєстрацію права власності, користування та інших речових прав та їх обтяжень, змін до таких записів щодо нерухомого майна – земельної ділянки загальною площею 1,9273 га по вул. Коломийська, 13-А у місті Чернівці, Чернівецького району, Чернівецької області (кадастровий номер 7310136900:65:003:0093).
Заява обґрунтована тим, що заявник має намір звернутися до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою про визнання незаконним (недійсним) рішення Чернівецької міської ради № 2074 від 28 листопада 2024 року в частині, якою:
-визнано таким, що втратив чинність пункт 2 додатка 2 до рішення виконавчого комітету міської ради від 02.12.1997 року № 882/23, в частині надання заявнику в постійне користування земельної ділянки за адресою: вул. Коломийська, 13-А, площею 1,9668 га для виробничих потреб;
-припинено право постійного користування заявника земельною ділянкою за адресою: вул. Коломийська, 13-А, площею 1,9273 га (кадастровий номер 7310136900:65:003:0093) для виробничих потреб, що посвідчене державним актом на право постійного користування землею від 27.02.1998 року № 778, у зв`язку з систематичною несплатою земельною податку.
Зокрема, заявник звертає увагу, що прийняття Чернівецькою міською радою спірного рішення порушує його право на користування земельною ділянкою за адресою: вул. Коломийська, 13-А, площею 1,9273 га, (кадастровий номер 7310136900:65:003:0093) під власним нерухомим майном загальною площею в декілька тисяч квадратних метрів, що належить товариству на праві власності. Водночас, зазначає про те, що правомочність розпорядження включає у себе наявну можливість власника (Чернівецької міської ради) визначати в будь-який момент фактичну та юридичну долю речі (в даному випадку спірної земельної ділянки) шляхом знищення, видозмінення, відчуження, передачі її в тимчасове володіння іншим особам тощо. Таким чином, будь-які дії Чернівецької міської ради (чи опосередковано іншими суб`єктами) щодо реалізації наявного в неї права власності щодо вказаної земельної ділянки, можуть призвести до вибуття земельної ділянки (чи її частини) з фактичного користування СУНП у формі ТОВ «Буковест», тобто порушення права користування земельною ділянкою, як власника об`єктів нерухомості, які розміщені на такій земельній ділянці. Невжиття вказаних заходів забезпечення позову, на думку заявника, матиме наслідком ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів СУНП у формі ТОВ «Буковест», оскільки товариство буде змушене звертатись до суду з іншими позовами щодо витребування земельної ділянки із чужого незаконного користування (володіння).
Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 11 листопада 2025 року у справі № 926/3806/25 задоволено заяву Спільного українсько-німецького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Буковест» про забезпечення позову до подачі позовної заяви. Суд постановив забезпечити позов Спільного українсько-німецького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Буковест» шляхом заборони Чернівецькій міській раді, державним реєстраторам прав на нерухоме майно та всім органам, уповноваженим на проведення державної реєстрації (в тому числі територіальним органам Міністерства юстиції України, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, державним кадастровим реєстраторам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") вчиняти реєстраційні дії щодо реєстрації права власності, користування та інших речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (в т. ч. до Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, Державного земельного кадастру) записи про державну реєстрацію права власності, користування та інших речових прав та їх обтяжень, змін до таких записів щодо нерухомого майна земельної ділянки загальною площею 1,9273 га по вул. Коломийська, 13-А у місті Чернівці, Чернівецького району, Чернівецької області (кадастровий номер 7310136900:65:003:0093).
Ухвала суду мотивована тим, що Чернівецька міська рада є носієм правомочностей власника спірної земельної ділянки, що може мати свій вираз у вільний реалізації таких прав у будь-який час, зокрема здійснення поділу, об`єднання, передачі речових прав іншим особам. Суд в ухвалі зазначає, що у випадку вчинення будь-яких дій щодо спірної земельної ділянки та невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав та відповідачу вчиняти будь-які реєстраційні дії або проводити зміни в інший спосіб у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, заявник не зможе захистити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. При цьому заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань». Вжиття заявлених товариством заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо земельної ділянки спрямоване виключно на збереження існуючого становища предмету спору до прийняття рішення у цій справі та на ефективний захист порушених прав та інтересів заявника у випадку задоволення поданого позову. Враховуючи такі обставини та виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема, статей 136, 137 ГПК України, місцевим господарським судом встановлено наявність зв`язку між заявленими заходами до забезпечення позову і предметом майбутнього спору, співмірність та адекватність заходів із позовними вимогами, з огляду на що, суд дійшов висновку про наявність правових підстав задоволення заяви про забезпечення позову.
Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, Чернівецька міська рада (особа, яка може отримати статус відповідача) звернулася до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 11 листопада 2025 року у справі № 926/3806/25. Зокрема, зазначає, що земельна ділянка за адресою: вул. Комунальників, 13-А є сформованою, визначено її межі та конфігурацію. На спростування тверджень заявника щодо існування ризиків поділу земельної ділянки, наголошує, що частиною шостою ст.79-1 ЗК України чітко регламентується, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, водночас згідно з ст.186 ЗК України технічна документація із землеустрою погоджується і затверджується щодо земельних ділянок державної або комунальної власності - із землекористувачами, яким є заявник, оскільки за вищезазначеною адресою наявне нерухоме майно заявника. Стосовно доводів про можливу передачу речових прав іншим особам та акцентування цієї підстави заявником та судом першої інстанції, звертає увагу, що земельні ділянки державної чи комунальної власності, згідно ст.134 ЗК України, продаються або передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, товариство має переважне право на укладення договору оренди землі, тобто ризики, на які посилається заявник, щодо передачі права користуванням земельної ділянки іншому суб`єкту є безпідставними та нічим не підкріпленими. Також звертає увагу, що заявник неодноразово звертався до Господарського суду Чернівецької області із заявою про забезпечення позову, про що вказує справа № 926/3581/25, в якій суд ухвалою від 24 жовтня 2025 року відмовив у забезпеченні позову з огляду на те, що рішення Чернівецької міської ради № 2074, яке можливо буде предметом спору, прийняте органом місцевого самоврядування ще 28.11.2024 року, однак заявником не надано жодних доказів, які б свідчили про виконання даного рішення чи дій по обмеженню його права на користування належним йому на праві власності майном, яке знаходиться на спірній земельній ділянці. Вказане свідчить про зловживання процесуальними правами.
У відзиві на апеляційну скаргу заявник просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. Зокрема, зазначає, що невжиття вказаних вище заходів забезпечення позову, матиме наслідком ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту та поновлення порушених прав заявника, оскільки товариство буде змушене звертатися до суду з новими позовами для захисту своїх прав. Наголошує, що Чернівецька міська рада, як власник спірної земельної ділянки, уповноважена розпоряджатися останньою, що включає в себе наявну можливість визначати в будь-який момент фактичну та юридичну долю речі. Водночас зазначає, що запропоновані заходи забезпечення позову жодним чином не обмежують права та законні інтереси ні міської ради ні будь-яких третіх осіб, оскільки такі мають тимчасовий характер та не позбавляють права міської ради на отримання плати за землю у вигляді земельного податку, тобто не спричинять збитків, в той час, як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін та узгоджується з критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Розгляд апеляційної скарги здійснювався в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду на підставі заяв представників учасників справи та відповідних ухвал суду.
Представник апелянта в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив такі задоволити в повному обсязі: скасувати ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 11 листопада 2025 року у справі № 926/3806/25 та відмовити заявнику у забезпеченні позову, з підстав, наведених в апеляційній скарзі.
Представник заявника в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення, з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників учасників справи, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази у справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:
Відповідно до ч.1 ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (ч.2 ст.136 ГПК України).
Заходи забезпечення позову передбачено статтею 137 ГПК України. Так, позов забезпечується, серед іншого, 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (ч.3 ст.137 ГПК України).
Згідно з ч.4 ст.137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Частиною 11 ст.137 ГПК України визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Відповідно до ч.3 ст.138 ГПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.
Так, предметом майбутнього позову заявник визначив: немайнові вимоги Спільного українсько-німецького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Буковест» до відповідача – Чернівецької міської ради про визнання незаконним (недійсним) рішення Чернівецької міської ради № 2074 від 28 листопада 2024 року в частині, якою:
-визнано таким, що втратив чинність пункт 2 додатка 2 до рішення виконавчого комітету міської ради від 02.12.1997 року № 882/23, в частині надання заявнику в постійне користування земельної ділянки за адресою: вул. Коломийська, 13-А, площею 1,9668 га для виробничих потреб;
-припинено право постійного користування заявника земельною ділянкою за адресою: вул. Коломийська, 13-А, площею 1,9273 га (кадастровий номер 7310136900:65:003:0093) для виробничих потреб, що посвідчене державним актом на право постійного користування землею від 27.02.1998 року № 778, у зв`язку з систематичною несплатою земельною податку.
Апеляційним судом встановлено, що Спільне українсько-німецьке підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Буковест» звернулося до Господарського суду Чернівецької області із відповідним позовом та ухвалою суду від 18 листопада 2025 року відкрито провадження у цій справі.
Оскільки у цій справі позивач звернувся до суду (а станом на момент подання до суду заяви про забезпечення позову – мав намір звернутися) з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення таких вимог, не вимагатиме примусового виконання, враховуючи вимоги ст.136 ГПК України, в такому випадку судом має досліджуватися та застосовуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
Поряд з тим, обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник зокрема зазначає, що спірним рішенням міської ради фактично припинено право постійного користування заявником земельною ділянкою за адресою: вул. Коломийська, 13-А, площею 1,9273 га (кадастровий номер 7310136900:65:003:0093) для виробничих потреб, що посвідчене державним актом на право постійного користування землею від 27.02.1998 року № 778, на якій розташоване нерухоме майно заявника, яке належить останньому на праві власності. При цьому, наголошує, що Чернівецька міська рада є носієм правомочностей власника спірної земельної ділянки, що може мати свій вираз у вільний реалізації таких прав у будь-який час, зокрема здійснення поділу, об`єднання, передачі речових прав іншим особам.
Водночас судом першої інстанції правомірно встановлено, що у випадку вчинення будь-яких дій щодо спірної земельної ділянки та невжиття заходів забезпечення позову запропонованим заявником шляхом, останній не зможе захистити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
При цьому, заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».
Вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо земельної ділянки спрямоване виключно на збереження існуючого становища предмету спору до прийняття рішення у цій справі та на ефективний захист порушених прав та інтересів заявника у випадку задоволення поданого позову.
Зважаючи на наведені вище обставини, з огляду на обґрунтоване припущення суду, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він мав намір звернутися до суду (а станом на цей час – звернувся), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для забезпечення позову у цій справі шляхом, зазначеним заявником у заяві про забезпечення позову.
При цьому, судом враховано співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права, за захистом якого заявник мав намір звернутися до суду.
Враховуючи наведене вище та виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема, статей 136, 137 ГПК України, судом встановлено наявність зв`язку між заявленими заходами до забезпечення позову і предметом майбутнього спору, співмірність та адекватність заходів із позовними вимогами, з огляду на що наявні правові підстави для задоволення поданої заяви про забезпечення позову.
Доводи апелянта не спростовують правильних висновків суду про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.
Твердження скаржника про неодноразове звернення заявника до Господарського суду Чернівецької області з заявою про забезпечення позову (зокрема у справі № 926/3581/25), що на думку апелянта свідчить про зловживання процесуальними правами, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, право на подання вказаної заяви передбачено чинним процесуальним законом, а встановлення та дослідження обставин, пов`язаних з таким зверненням (наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову) належить до повноважень суду в кожному конкретному випадку такого звернення.
Колегією суддів також враховано, що заявник після звернення до суду із заявою про забезпечення позову, у відповідності до вимог ч.3 ст.138 ГПК України, звернувся до суду із відповідним позовом про визнання незаконним (недійсним) в частині рішення Чернівецької міської ради № 2074 від 28 листопада 2024 року (ухвала Господарського суду Чернівецької області від 18 листопада 2025 року про відкриття провадження у цій справі).
Відповідно до ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про забезпечення позову (п.3).
Згідно з ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Статтею 275 ГПК України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За приписами ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Слід зазначити, що скаржником не доведено, а апеляційним судом не встановлено наявності підстав для скасування ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, відтак, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваної ухвали без змін, а апеляційної скарги – без задоволення.
Керуючись ст.ст.236, 270, 271, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

ухвалив:
Ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 11 листопада 2025 року у справі № 926/3806/25 залишити без змін, а апеляційну скаргу Чернівецької міської ради – без задоволення.
Матеріали оскарження ухвали повернути до Господарського суду Чернівецької області.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 02 лютого 2026 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.