Справа № 127/36203/25
Провадження 2/127/8355/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2026 року 	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Горбатюка В.В.,
за участю секретаря судового засідання Левченко А.М., 
представника позивачів ОСОБА_1 ,
представника відповідача Мельника С.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Вінницької міської ради про визнання права власності на кооперативну квартиру, 
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Вінницької міської ради про визнання права власності на кооперативну квартиру. 
Позовна заява обґрунтована тим, що спірна квартира АДРЕСА_1 була надана житлово-будівельним кооперативом ОСОБА_4 на склад сім`ї з трьох осіб, у тому числі його дружині ОСОБА_2 та сину ОСОБА_3 , з виплатою пайового внеску в повному обсязі під час перебування подружжя у зареєстрованому шлюбі. Позивачі зазначають, що пай за кооперативну квартиру було сплачено повністю до 01 липня 1990 року, у зв`язку з чим право власності на неї виникло в силу закону та не потребувало отримання окремого правовстановлюючого документа чи державної реєстрації. Після розірвання шлюбу між подружжям пай було поділено у рівних частках, унаслідок чого кожному з них належала 1/2 частка квартири. Після смерті ОСОБА_4 його частка у квартирі увійшла до складу спадщини, спадкоємцем за законом якої є його син - ОСОБА_3 . Водночас, позивачі позбавлені можливості оформити свої права у позасудовому порядку через відсутність документів про реєстрацію права власності та припинення діяльності житлово-будівельного кооперативу. У зв`язку з цим нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а державним реєстратором - у проведенні державної реєстрації права власності. Зазначені обставини, на думку позивачів, порушують їхні майнові права та зумовлюють необхідність судового захисту шляхом визнання права власності на відповідні частки спірної квартири.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 листопада 2025 року справа прийнята до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Позивачі у судове засідання не з`явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивачів у судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Просила задовольнити позов з підстав, викладених у ньому. Судові витрати просила залишити за позивачами.
Представник Вінницької міської ради у судовому засіданні поклався на розсуд суду щодо задоволення позовних вимог. Просив судові витрати, у разі задоволення позовних вимог, залишити за позивачем.
Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до довідки МКП «УК «Житло-Гарант» № 1047 від 13.10.2025 встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 31.01.1975 та постійно проживає у квартирі АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки МКП «УК «Житло-Гарант» №1066 від 04.07.2024 за адресою АДРЕСА_2 постійно проживають ОСОБА_2 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .
Відповідно до довідки №Ж-Д-0003327 від 23.10.2025 за адресою АДРЕСА_2 постійно проживають ОСОБА_3 (власник), ОСОБА_6 (син), ОСОБА_4 01.04.2008 вибув.
Згідно з архівною довідкою №3/19/39386/01-19 від 15.07.2025 встановлено, що рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради депутатів трудящих № 754 від 02.11.1974 затверджено Список членів ЖБК № 42, відповідно до якого ОСОБА_4 на склад сім`ї з трьох осіб, а саме: він, дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 1973 року народження, видано ордер на заселення двокімнатної квартири АДРЕСА_3 , з обов`язковою сплатою пайового внеску у розмірі 40 відсотків від вартості квартири.
З цієї ж архівної довідки встановлено, що відповідно до рішення виконкому Вінницької міської ради №104 від 07.02.1980 створено Укрупнений житлово-будівельний кооператив № 2, до якого для подальшого обслуговування та експлуатації передано вказаний житловий будинок, а на рахунок кооперативу вносилися пайові внески з погашення кредиту та плата за житлово-комунальні послуги.
Відповідно до архівної довідки Департаменту комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради № 3/19/50722/01-19 від 30.07.2024 встановлено, що у справі ЖБК № 42 відсутні відомості про загальну вартість квартири АДРЕСА_4 , суму пайового внеску у розмірі 40 відсотків та суму довгострокового кредиту, одночасно підтверджено факт надання вказаної квартири ОСОБА_4 на склад сім`ї з трьох осіб. Обов`язковий пайовий внесок, 40% від вартості квартири, ОСОБА_4 сплатив до 20.08 1973 року, протокол загальних зборів членів ЖБК № 42 від 13 серпня 1973 року № 1, в разі несплати підлягав би виключенню з кооперативу без додаткового попередження по рішенню правління і загальних зборів членів ЖБК № 42. Крім цього, в архівній довідці вказано, що 12 вересня 1973 року ОСОБА_4 було надано довгостроковий кредит терміном на 15 років для щомісячного погашення кредиту рівними частками. Після заселення будинку по АДРЕСА_5 ) він був переданий для подальшого обслуговування і експлуатації в Будинкоуправління кооперативів. Згідно рішення виконкому Вінницької міської ради від 07 лютого 1980 року № 104 було створене Укрупнений житлово-будівельний кооператив № 2 (УЖБК № 2) для обслуговування житлово-будівельних кооперативів в мікрорайоні «Вишенька». Будинок АДРЕСА_5 ) був переданий для подальшого обслуговування і експлуатації в УЖБК № 2. На рахунок УЖБК № 2 вносились пайові внески з погашення кредиту, оплата за житлово- комунальні послуги і таке інше. Таким чином, ОСОБА_4 та Позивач 1 як подружжя були членами житлово-будівельного кооперативу № 42 (далі ЖБК № 42) м. Вінниці.
Згідно із довідкою КП «ВМБТІ» №4851 від 01.08.2023 повідомлено, що згідно з матеріалами інвентаризаційної справи №6195 на квартиру АДРЕСА_1 станом на 29.12.2012 реєстрація права приватної власності не проводилась. А згідно з матеріалами інвентаризаційної справи №936 на будинок АДРЕСА_6 реєстрація права власності в цілому на будинок проведена ЖБК №42 (УЖБК-2) на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради народних депутатів №594 від 14.11.1985.
Згідно з відповіддю ГУ ДПС у Вінницькій області № 03.3-08/255-25 від 18.08.2025 встановлено, що станом на 14.08.2025 суб`єкт господарювання з назвою Управління житлово-будівельного кооперативу № 2 в ЄДРПОУ не значиться.
Рішенням Ленінського районного народного суду від 24.04.1987 у справі № 2-743/1987 розділено пай у УЖБК № 2 по квартирі АДРЕСА_4 з визначенням прав сторін за згодою, а саме: за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 визнано по 2164 руб. 70 коп. кожному, а також визнано за ОСОБА_2 право на переважний вступ до кооперативу.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 18.03.2008 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 .
Згідно з довідкою про коло спадкоємців № 1975/0214 від 07.11.2025 наданою Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою державним нотаріусом Сушицькою А.О. встановлено, що відповідно до матеріалів спадкової справи № 867/2008, спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 є його син - ОСОБА_3 .
Відповідно до постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1974/02-31 від 07.11.2025 ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з ненаданням документів, що підтверджують право власності спадкодавця на вказане майно.
Відповідно до рішення державного реєстратора про зупинення розгляду заяви №79525948 від 19.06.2025 зупинено розгляд заяви до усунення обставин, а саме до надання заявником довідки про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску на квартиру у повному обсязі.
Відповідно до рішення державного реєстратора про відмову в проведенні реєстраційних дій № 80732192 від 08.09.2025 ОСОБА_2 відмовлено у державній реєстрації права власності на спірну квартиру у зв`язку з ненаданням довідки про членство в кооперативі та сплату пайового внеску у повному обсязі.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 384 ЦК України член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпорядження квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.
Згідно зі ст. 137 ЖК Української РСР, в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин, порядок організації та діяльності житлово-будівельних кооперативів установлювався законодавством Союзу РСР, цим Кодексом, Примірним статутом житлово-будівельного кооперативу та іншими актами законодавства Української РСР. Примірний статут житлово-будівельного кооперативу затверджується Радою Міністрів Українській РСР.
Відповідно до п. 19 Примірного статуту ЖБК, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 р. № 186, жилий будинок (будинки) і надвірні будівлі належать житлово-будівельному кооперативу на праві кооперативної власності (крім квартир у цьому будинку, за які громадянами повністю внесено пайові внески) і не можуть бути у нього вилучені, продані або передані ним як у цілому, так і частинами (квартири, кімнати) ні організаціям, ні окремим особам, за винятком передачі, здійснюваної при ліквідації кооперативу.
Сам вступ до ЖБК не створює для пайовика права власності на отримання ним квартири до того часу, поки він не виплатить пай повністю. Власником житлового будинку і переданих грошових коштів до цього моменту є кооператив, і тільки член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за житлове приміщення, надане йому в користування, набуває право власності на нього.
Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року визначено, що при повному внесенні пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі.
За змістом ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01 січня 2013 року) державна реєстрація прав є обов`язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Згідно зі ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію» від 10 липня 2003 року член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно- будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником нього майна.
Статтею 15 Закону України «Про власність», який діяв до вступу в силу ЦК України, передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.
Згідно з п. 5-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» за ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд.
Згідно з п. 6 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» слідує, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражною чи іншого кооперативу або товариства.
Верховний Суд України в листі від 26 травня 2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)» зазначив, що члени ЖБК, які повністю внесли пайовий внесок за квартиру відповідно до ст. 15 Закону «Про власність», набувають права власності на квартиру (п. 69, 71).
За змістом ч. 2, 3 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Відповідно до п. 1 та п. 80 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації прав на окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), будівниціво якого здійснювалося у результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, подається довідка житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу про членство в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі, а також технічний паспорт на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо).
За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність» кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена ЖБК та членів його сім`ї, яким ця квартира надана. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю.
Аналізуючи викладені норми, виникнення права власності на будинки, споруди та нерухоме майно не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України від 2003 року та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 2004 року.
У п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року зазначено, що у разі смерті члена житлово- будівельного кооперативу, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, вона включається до складу спадкового майна.
За таких обставин, враховуючи викладене, на момент набуття права власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на спірну квартиру, законодавством не було передбачено обов`язку видати свідоцтво про право власності на кооперативну квартиру, так і обов`язку державної реєстрації права власності на таку квартиру.
Оскільки ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , свого часу набув на законних підставах право власності на частку зазначеної квартири, вона входить до складу спадкового майна.
Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Суд виходить з того, що спірна квартира була набута подружжям під час перебування у шлюбі шляхом повної сплати пайового внеску до житлово-будівельного кооперативу. За правовою природою такі правовідносини свідчать про виникнення у членів кооперативу права власності на квартиру з моменту повного внесення паю, незалежно від подальшого оформлення чи реєстрації такого права.
Поділ пайового внеску між подружжям у судовому порядку підтверджує наявність у кожного з них окремої, визначеної частки у праві власності на квартиру. Таким чином, ОСОБА_2 належить 1/2 частка спірної квартири на праві власності, яка не припинилася у зв`язку зі смертю колишнього чоловіка.
Інша 1/2 частка квартири, яка належала ОСОБА_4 , після його смерті увійшла до складу спадкового майна. Оскільки спадкоємцем за законом є його син - ОСОБА_3 , саме за ним підлягає визнанню право власності на зазначену частку квартири.
Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину та відмова державного реєстратора у проведенні реєстраційних дій зумовлені виключно відсутністю документального підтвердження зареєстрованого права власності, а не відсутністю самого права. Суд вважає, що такі обставини не можуть позбавляти позивачів належних їм майнових прав.
Неможливість отримання необхідних довідок у житлово-будівельному кооперативі, який фактично припинив свою діяльність, свідчить про відсутність у позивачів реального альтернативного способу захисту своїх прав, окрім звернення до суду.
З урахуванням встановлених обставин, характеру спірних правовідносин та необхідності забезпечення реального захисту прав співвласника та спадкоємця, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частку квартири та визнання за ОСОБА_3 права власності на іншу 1/2 частку квартири в порядку спадкування за законом.
Судові витрати позивачі просили залишити за ними. 
Керуючись ст. 12, 81, 83, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, 
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Вінницької міської ради про визнання права власності на кооперативну квартиру - задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частки кооперативної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 на 1/2 частки кооперативної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення суду складено 09 лютого 2026 року.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_7 .
Відповідач: Вінницька міська рада, ЄДРПОУ 03084813, місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Соборна, буд. 59.

Суддя           В. В. Горбатюк