справа № 388/1320/24
провадження № 2/388/117/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.01.2026	м. Долинська 	

Долинський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді Кнурова О.А.,
при секретарі судового засідання Гринькової І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом, поданим його представником - адвокатом Страхом В.О. через систему «Електронний суд», до відповідача ОСОБА_2 , у якому (позові) просив:
- визнати недійсним заповіт від 17.02.2022, складений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я ОСОБА_2 , який посвідчено Гурівською сільською радою Кропивницького району Кіровоградської області.
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що заповіт від 17.02.2022 є недійсним, оскільки на момент його складання та посвідчення його батько - ОСОБА_3 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Також вважає, що волевиявлення померлого під час посвідчення спірного заповіту не було вільним, оскільки незадовго до посвідчення заповіту на відповідача, він виявив бажання та склав заповіт від 2014 року на позивача.
Ухвалою від 10.09.2024 (головуючий суддя Степанов С.В.) зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи.
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання заперечувала проти задоволення позовних вимог. 
Крім того, у відзиві відповідач просила викликати у судове засідання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Ухвалою від 17.12.2024 (головуючий суддя Степанов С.В.) за клопотанням позивача витребувано докази. Приватному нотаріусу Шумейко І.Ю. доручено надати завірену належним чином копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 Гурівській сільській раді Кропивницького району Кіровоградської області доручено надати завірені належним чином копії заповітів, які складались від імені ОСОБА_3 та посвідчувались сільською радою, разом з копіями документів, які подавались для посвідчення заповітів.
До суду надійшли витребувані документи.
На підставі розпорядження керівника апарату суду від 28.02.2025 № 4 було призначено повторний автоматизований розподіл зазначеної справи у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_6 у відставку.
Після проведеного автоматизованого розподілу справа передана для розгляду судді Кнурову О.А.
Ухвалою від 24.04.2025 за клопотанням позивача витребувано докази, а саме, у КНП «ДЦЛ ДОЛИНСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ» всі медичні картки, заведені на ім`я ОСОБА_3 .
До суду надійшли витребувані документи.
Ухвалою від 30.10.2025 підготовче провадження у справі було закрито та її призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні.
Сторони, кожна окремо, звернулись до суду із заявами, у яких просили розглядати справи за їх відсутності, наполягали на своїх позиціях, викладених у раніше поданих заявах по суті справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників, які не з`явились у судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів справи.
Дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, враховуючи позиції учасників справи, висловлені ними у заявах по суті справи, які було подано до суду, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, - суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову, з огляду на таке.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.
Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини.
ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .
За життя ОСОБА_3 заповів всі свої права, обов`язки та майно своїй дружині ОСОБА_2 , що підтверджується заповітом від 17.02.2022 посвідченого секретарем Гурівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області Рудою І.О. (зареєстровано у реєстрі за № 1).
За змістом зазначеного заповіту на час його складання ОСОБА_3 затвердив своїм власноручним підписом, що перебуває при здоровому розумі та ясній пам?яті, усвідомлює значення своїх дій, діє добровільно, без будь-якого примусу, не страждаючи на захворювання, що перешкоджає усвідомленню суті цього правочину, був попередньо ознайомлений секретарем сільської ради з вимогами чинного законодавства щодо недійсності правочинів.
За даними інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) зазначений заповіт від 17.02.2022 є останнім за часом та чинним.
ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Шумейко І.Ю. із заявою про прийняття спадщини 19.01.2024 (зареєстровано у книзі обліку за № 365).
З огляду на наведені вище правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Відповідно до ст. 225 ЦК правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті – за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.
Положеннями п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 № 9 роз`яснено, що правила ст. 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Як відзначив Верховний Суд у постанові від 19.02.2020 у справі № 372/1862/17, підставою для визнання правочину недійсним згідно з ч. 1 ст. 225 ЦК має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.
Отже, на підтвердження своїх позовних вимог позивач повинен довести те, що ОСОБА_7 не усвідомлював значення своїх дій та (або) не мав можливість керувати ними під час оформлення спірного заповіту.
При цьому, суд констатує, що позивачем не доведено шляхом надання суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів наявності обставин (фактів), які б підтверджували та обґрунтовували його твердження про не усвідомлення ОСОБА_7 під час оформлення спірного заповіту значення своїх дій та відсутності у останнього у цей момент можливості керувати ними.
Щодо твердження позивача про відсутність у ОСОБА_7 вільного волевиявлення під час складання спірного заповіту у зв?язку з тим, що у 2014 році він виявив бажання та склав інший заповіт, судом відзначається, що позивачем також не надано жодних доказів на підтвердження цього твердження. 
Разом з тим факт складання попереднього заповіту не впливає на чинність послідуючих заповітів, зокрема заповіту складеного останнім за часом.
Так, відповідно до положень ч. 2, ч. 3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.
Враховуючи встановлені обставини справи, наведені вище положення процесуальних норм та норм матеріального права, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог з урахуванням предмету та підстав пред`явленого позову, беручи до уваги не доведення позивачем обставин, на які він посилався в обґрунтування своїх позовних вимог, - суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання недійсним заповіту з наведених у позові підстав та мотивів є не обґрунтованою та не доведеною, а тому така вимога не підлягає задоволенню з урахуванням наведених вище мотивів, що не суперечить чинному законодавству і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ.
Керуючись статтями 258-259, 263-265, 268, 273, 281-284, 354 ЦПК України, -

ухвалив:

у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи:
- позивач - ОСОБА_1 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;
- відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя       О.А. Кнуров