ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

23 січня 2026 року	Справа №160/1476/22 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: військової частини НОМЕР_1 , відповідача-2: військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

21 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до відповідача-1: Військової частини НОМЕР_1 , відповідача-2: Військової частини НОМЕР_2 , в якій просить:
визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 29.11.2021 року № 1254 «Про підведення підсумків з бойової підготовки військової частини НОМЕР_1 за листопад 2021 року» в частині накладення на мене ОСОБА_1 – догани;
визнати протиправними результати щорічного оцінювання проведені у військовій частині НОМЕР_1 , які оформлені у вигляді складеної скороченої оцінної картки та моєї службової характеристики;
визнати протиправним результати атестаційної комісії проведеної у військовій частині НОМЕР_2 Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у частині рекомендацій комісії щодо призначення мене на нижчу посаду в межах військової частини НОМЕР_1 ;
скасувати результати щорічного оцінювання проведені у військовій частині НОМЕР_1 , які оформлені у вигляді складеної скороченої оцінної картки та моєї службової характеристики;
скасувати результати атестаційної комісії проведеної у військовій частині НОМЕР_2 Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у частині рекомендацій комісії щодо призначення мене на нижчу посаду в межах військової частини НОМЕР_1 ;
стягнути з військової частини НОМЕР_1 на мою користь 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що згідно пункту 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №1254 від 29.11.2021 року «Про підведення підсумків з бойової підготовки військової частини НОМЕР_1 за листопад 2021 року» за недбале ставлення до своїх службових обов`язків в питаннях контролю ведення облікової документації з бойової підготовки, ігнорування неодноразових зауважень зі сторони старшого начальника, порушення основних положень розділів 1.1, 1.1.2, 1.1.3.6 настанови з бойової підготовки Сухопутних військ Збройних Сил України, затвердженої наказом №215 від 17 квітня 2021 року тимчасово виконуючого обов`язки командувача Сухопутних військ Збройних Сил України генерал-лейтенантом ОСОБА_2 , порушення ст.101 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 45, Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України оголосити - Догану командиру самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_3 майору ОСОБА_3 .
29.12.2021 року ОСОБА_1 був викликаний на атестаційну комісію військової частини НОМЕР_2 Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за результатами щорічного оцінювання, де розглядалось питання доцільності перебування ОСОБА_1 на займаній посаді. 
13.01.2022 року ОСОБА_1 дізнався, що за результатами розгляду атестаційною комісією військової частини НОМЕР_2 прийнято рішення про доцільність пониження ОСОБА_1 в займаній посаді, що було оформлено телеграмою №2393/5/1/17 від 05.01.2022 року та додатком №32 напроти прізвища позивача зазначено - Рекомендувати до призначення на нижчу посаду в межах військової частини НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 29.11.2021 року № 1254 «Про підведення підсумків з бойової підготовки військової частини НОМЕР_1 за листопад 2021 року» в частині накладення на ОСОБА_1 – догани; результати щорічного оцінювання проведені у військовій частині НОМЕР_1 , які оформлені у вигляді складеної скороченої оцінної картки та службової характеристики, оскільки під час проведення засідання атестаційною комісією жодних запитань щодо ОСОБА_1 в частині неналежного виконання службових обов`язків та дисциплінарних проступків з боку чи негативної оцінки за результатами щорічного оцінювання у комісії не виникло, під час засідання не обговорювалось, крім того, спірний наказ винесено виключно з метою створення фіктивних підстав для пониження в посаді, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року позивачеві поновлено процесуальний строк звернення до суду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2022 року зупинено провадження в адміністративній справі №160/1476/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: Військової частини НОМЕР_1 , відповідача-2: Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії до закінчення воєнного стану в Україні.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2025 року поновлено провадження в справі №160/1476/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: військової частини НОМЕР_1 , відповідача-2: військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
08.12.2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву вх.№65653/25, в якому представник відповідача-1 з позовними вимогами, викладеними в позовній заяві, не погоджується та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.
Згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.05.2019 року №124, ОСОБА_1 вважається таким, що з 06 травня 2019 року зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 , справу та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.
Згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.05.2022 року №257, ОСОБА_1 з 25 квітня 2022 року виключений зі списків особового складу частини та знятий з усіх видів забезпечення, у зв`язку з переведенням до нового місця служби до військової частини НОМЕР_4 .
Частиною 1 статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:
а) зауваження;
б) догана;
в) сувора догана;
г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);
ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);
д) пониження в посаді;
е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);
є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);
ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Порядок щорічного атестування військовослужбовців і реалізація його наслідків регулюються Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 року №170, та не входять до інституту дисциплінарної відповідальності.
Саме в процесі щорічного оцінювання військовослужбовців існують законодавчо встановлені механізми реалізації результатів щорічного оцінювання службовців.
Комплексне оцінювання включає щорічне оцінювання, здійснене прямими командирами (начальниками), та незалежне оцінювання військовослужбовців, здійснене визначеним представником Головної інспекції Міністерства оборони України або комісій з перевірки військ (сил), утворених наказами Міністерства оборони України, у випадках, визначених пунктом 7.5 цього розділу. 
Періодичне оцінювання проводиться посадовими особами, у підпорядкуванні яких перебувають військовослужбовці, у випадках, визначених пунктом 7.6 цього розділу. Комплексне оцінювання здійснюється для визначення відповідності військовослужбовців займаним посадам, створення Резерву для просування по службі і Плану переміщення на посади за результатами оцінки їх службової діяльності за рік та прийняття рішень щодо просування або переміщення військовослужбовців по службі, або їх звільнення з військової служби. 
Періодичне оцінювання здійснюється для характеристики дій військовослужбовців і визначення перспектив подальшого службового використання на підставі аналізу їх службової діяльності за визначений період. 
Пунктом 7.5 Інструкції №170 визначено, що щорічне оцінювання проводиться в кінці навчального року протягом підготовчого періоду до нового навчального року. В особливий період оцінювання проводиться в кінці календарного року після завершення виконання завдань за призначенням. 
За підсумками щорічного оцінювання складається оцінна картка військовослужбовця. 
Результати незалежного, комплексного і періодичного оцінювання вносяться відповідно до розділів 6, 7, 8 оцінної картки військовослужбовця. 
Відповідно до пункту 7.10 Інструкції №170 щорічне оцінювання військовослужбовця здійснює його безпосередній командир (начальник) за умови спільної служби не менше трьох місяців.
В іншому випадку зазначену дію виконує заступник безпосереднього командира (начальника) або старший прямий командир (начальник), який має тримісячний строк спільної служби з військовослужбовцем, який оцінюється. У такому разі заступник безпосереднього командира (начальника), який здійснює щорічне оцінювання військовослужбовця, повинен займати посаду, вищу за посаду військовослужбовця.
Згідно з абзацом 1 пункту 7.14 Інструкції залежно від результатів оцінювання службової діяльності військовослужбовців за рік посадові особи, які складають на військовослужбовців оцінні картки, роблять висновки щодо відповідності посадам, які вони займають, а також надають рекомендації стосовно їх подальшого службового використання, а саме: зарахування до Резерву для просування по службі; залишення на займаній посаді або продовження строку перебування на посаді; призначення або переміщення на рівнозначну посаду із зазначенням причин, визначених підпунктом 2 пункту 82 Положення; переміщення на нижчу посаду із зазначенням причин, визначених підпунктом 3 пункту 82 Положення; направлення на навчання, підготовку до ад`юнктури, докторантури; залишення на військовій службі понад граничний вік; звільнення з військової служби із зазначенням підстав, визначених статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". 
Відповідно до Додатку 11 Методичних рекомендацій з порядку організації і проведення атестування військовослужбовців Збройних Сил України, затверджених директором Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 19.04.2017 №328, рішенням атестаційної комісії від 29.12.2021 року майор ОСОБА_1 рекомендується до призначення на нижчу посаду.
Таким чином, на думку представника відповідача-1, з наведеного вбачається, що загалом ОСОБА_1 характеризувався за місцем служби негативно, у зв`язку з чим командуванням рекомендовано перемістити його на нижчу посаду.
З урахуванням викладеного, представник відповідача-1 просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
09.12.2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника військової частини НОМЕР_2 надійшов відзив на позовну заяву вх.№65979/25, в якому представник відповідача-2 з позовними вимогами, викладеними в позовній заяві, не погоджується та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.
За приписами пункту 7.29 Інструкції №170 скарга на порушення порядку оцінювання, необ`єктивність змісту, висновків та рекомендацій, викладених в оцінній картці або в службовій характеристиці, подається не пізніше ніж через місяць після ознайомлення військовослужбовця з оцінною карткою або службовою характеристикою і розглядається в порядку, установленому Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.
За приписами пункту 7.30 Інструкції №170 рішення за скаргою щодо щорічного оцінювання або службової характеристики приймає прямий начальник військовослужбовця, який не брав участі в їх складанні. У разі визнання скарги обґрунтованою складається нова оцінна картка або службова характеристика військовослужбовця.
Щодо посилання ОСОБА_1 на те, що його ознайомлено з рішенням скороченої оцінної картки щорічного оцінювання, службової характеристики та з їх фактичним змістом лише після засідання атестаційної комісії, слід зазначити, що відповідно до вимог інструкції №170 висновок приймається членами атестаційної комісії відкритим голосуванням без присутності особи, яка оцінюється (п. 7.22).
У пунктах 7.31, 7.32 Інструкції №170 закріплено, що виконання висновку оцінювання проводиться після ознайомлення військовослужбовця з оцінною карткою або зі службовою характеристикою, а у разі їх оскарження - після розгляду та прийняття рішення за скаргою.
Відповідно до підпункту 1.1.2 пункту 1.1. розділу І Методичних рекомендацій №328 посадові особи, які здійснюють періодичне та щорічне оцінювання військовослужбовців, серед іншого, особисто складають оцінну картку військовослужбовця або службову характеристику з відповідними висновками та рекомендаціями.
Абзацом 4 пункту 5.4 Методичних рекомендацій визначено, що загальна оцінка за критерії діяльності військовослужбовця визначається по сумі балів за всі оцінні критерії.
Скорочені оцінні картки складаються з урахуванням вимог Інструкції №170. 
Оцінювання військовослужбовців здійснюється із застосуванням критеріїв, які визначені в додатках 9, 10.
За приписами пункту 5.3 Методичних рекомендацій скорочена оцінна картка військовослужбовця відображає результати службової діяльності військовослужбовця за рік. Скорочена оцінна картка включає наступні розділи: загальні відомості про військовослужбовця; оцінку за критеріями службової діяльності; текст оцінної характеристики, висновок та рекомендації безпосереднього начальника; висновок та рекомендації прямого начальника; результати періодичного оцінювання; висновки атестаційної комісії; рішення посадової особи, яка затверджує оцінну картку. інформацію про ознайомлення військовослужбовця зі скороченою оцінною карткою.
Критерії оцінки службової діяльності спрямовані на якісне оцінювання рівня індивідуальної підготовленості військовослужбовця. Безпосередній начальник здійснює оцінку службової діяльності військовослужбовця за кожний підкритерій, визначений для відповідного критерію. Оцінювання за підкритеріями проводиться за 4 бальною шкалою (від 5 до 2 балів). Оцінка за критерій складається як середній бал з оцінок, отриманих за кожний підкритерій.
Методичними рекомендаціями встановлено, що командири (начальники), які затверджують оцінну картку, власноручно записують своє рішення у сьомому розділі скороченої оцінної картки. Скорочені оцінні картки з висновком про невідповідність військовослужбовця займаній посаді затверджуються посадовою особою, до номенклатури призначення якої належить посада військовослужбовця, який оцінюється. Ознайомлення військовослужбовця з результатами оцінювання проводиться безпосереднім командиром (начальником) у семиденний термін: після здійснення висновків та надання рекомендацій прямим начальником, якщо скорочена оцінна картка військовослужбовця не підлягає розгляду відповідною атестаційною комісією; після рішення посадової особи, яка затверджує оцінну картку; з урахуванням вимог, визначених Інструкцією. Оцінні картки з висновком про відповідність військовослужбовця займаній посаді затверджуються згідно зі схемою оцінювання військової частини.
За змістом пункту 7.31 Інструкції №170 виконання висновку оцінювання проводиться після ознайомлення військовослужбовця з оцінною карткою або зі службовою характеристикою, а у разі їх оскарження - після розгляду та прийняття рішення за скаргою.
У той же час, ОСОБА_1 не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував намагання останнього ознайомитись у період проведення оцінювання з матеріалами оцінювання.
Як вбачається із позовної заяви, у період з 01 листопада по 30 листопада 2021 року військовою частиною НОМЕР_1 проведено щорічне оцінювання службової діяльності ОСОБА_1 на займаній посаді за 2021 рік, за результатами якого складено скорочену оцінну картку та його службову характеристику.
Скорочена оцінна картка є документом внутрішнього користування, порядок заповнення якої, а також її оскарження регламентовано Інструкцією №170. 
У разі незгоди з викладеними в оцінній картці даними, військовослужбовець має право звернутись із відповідною скаргою, у разі задоволення якої складається нова оцінна картка. В той же час, матеріали справи не містять доказів звернення з відповідною скаргою, за результатами розгляду якої приймається відповідне рішення.
Оцінні характеристики, висновки, рекомендації та пропозиції, викладені в скороченій оцінній картці, є відображенням дій посадових осіб відповідачів за підсумками щорічного оцінювання і самі по собі не породжують правових наслідків для військовослужбовця. Відповідно, така оцінна картка не порушує прав останнього, не є актом індивідуальної дії.
Враховуючи, що посадовими особами військової частини НОМЕР_1 реалізована компетенція та функція на проведення щорічного оцінювання та оформлення результатів такого оцінювання, висновки викладені в оцінній картці не є такими, що порушують права та інтереси шляхом обмеження у реалізації його прав чи безпідставного покладення на нього необґрунтованих обов`язків, відтак визнання їх не законними не призведе до поновлення порушеного права позивача, оскільки останні не є юридично значимими для останнього та носять виключно інформативний характер.
З урахуванням викладеного, представник відповідача-2 просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.05.2019 року №124, ОСОБА_1 вважається таким, що з 06 травня 2019 року зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 , справу та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.04.2021 року в справі №160/11628/20 адміністративний позов задоволено частково та вирішено:
Визнати протиправною бездіяльність командира Військової частини НОМЕР_1 з приводу не надання ОСОБА_1 відповідно до рапорту від 19.08.2020 року за вх. №9959 копій наказів, згідно яких на нього командира артилерійського дивізіону майора ОСОБА_1 накладались дисциплінарні стягнення.
Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 16.02.2020 року № 138 в частині накладення на ОСОБА_1 - догани;
Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05.03.2020 року № 194 в частині накладення на ОСОБА_1 - догани;
Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 14.04.2020 року № 343 в частині накладення на ОСОБА_1 – догани.
Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2020 року № 424 в частині накладення на ОСОБА_1 – догани.
Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 08.04.2020 року № 147 в частині накладення на ОСОБА_1 – догани.
Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.06.2020 року № 587 в частині накладення на ОСОБА_1 – догани.
Визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2020 року №272 в частині притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності у розмірі 3731,36 коп. за понаднормове харчування підлеглих йому військовослужбовців.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.07.2021 року в справі №160/16269/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, визнання незаконними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково та вирішено:
Визнати протиправними та скасувати накази командира Військової частини НОМЕР_1 :
- від 30.06.2020 № 673 «Про результати аналізу проведення розслідувань та покарання винних» в частині накладення дисциплінарного стягнення «догана» на капітана ОСОБА_1 , командира самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 ;
- від 22.07.2020 №736 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині накладення дисциплінарного стягнення «догана» на командира самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 ;
- від 24.07.2020 №772 «Про результати аналізу проведення розслідувань та покарання винних» в частині накладення дисциплінарного стягнення «догана» на майора ОСОБА_1 , командира самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 ;
- від 23.08.2020 №380 «Про результати службового розслідування» в частині пункту 7, яким накладено дисциплінарне стягнення «попередження про неповну службову відповідність» на командира самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 ;
- від 23.09.2020 №967 «Про результати аналізу проведення розслідувань та покарання винних» в частині накладення дисциплінарного стягнення «догана» на майора ОСОБА_1 , командира самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 ;
- від 06.10.2020 № 477 «Про незадовільний контроль за обліком особового складу».
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.09.2021 року в справі №160/11628/20 апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року у справі №160/11628/20 – без змін.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.11.2021 року в справі №160/16269/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року – залишено без змін.
Згідно пункту 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №1254 від 29.11.2021 року «Про підведення підсумків з бойової підготовки військової частини НОМЕР_1 за листопад 2021 року» за недбале ставлення до своїх службових обов`язків в питаннях контролю ведення облікової документації з бойової підготовки, ігнорування неодноразових зауважень зі сторони старшого начальника, порушення основних положень розділів 1.1, 1.1.2, 1.1.3.6 настанови з бойової підготовки Сухопутних військ Збройних Сил України, затвердженої наказом №215 від 17 квітня 2021 року тимчасово виконуючого обов`язки командувача Сухопутних військ Збройних Сил України генерал-лейтенантом ОСОБА_2 , порушення ст.101 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 45, Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України оголосити - Догану командиру самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_3 майору ОСОБА_3 .
29.12.2021 року ОСОБА_1 був викликаний на атестаційну комісію військової частини НОМЕР_2 Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за результатами щорічного оцінювання, де розглядалось питання доцільності перебування ОСОБА_1 на займаній посаді. 
13.01.2022 року ОСОБА_1 дізнався, що за результатами розгляду атестаційною комісією військової частини НОМЕР_2 прийнято рішення про доцільність пониження ОСОБА_1 в займаній посаді, що було оформлено телеграмою №2393/5/1/17 від 05.01.2022 року та додатком №32 напроти прізвища позивача зазначено - рекомендувати до призначення на нижчу посаду в межах військової частини НОМЕР_1 .
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.05.2022 року №257, ОСОБА_1 з 25 квітня 2022 року виключений зі списків особового складу частини та знятий з усіх видів забезпечення, у зв`язку з переведенням до нового місця служби до військової частини НОМЕР_4 .
ОСОБА_1 вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 29.11.2021 року № 1254 «Про підведення підсумків з бойової підготовки військової частини НОМЕР_1 за листопад 2021 року» в частині накладення на ОСОБА_1 – догани; результати щорічного оцінювання проведені у військовій частині НОМЕР_1 , які оформлені у вигляді складеної скороченої оцінної картки та службової характеристики, оскільки під час проведення засідання атестаційною комісією жодних запитань щодо ОСОБА_1 в частині неналежного виконання службових обов`язків та дисциплінарних проступків з боку чи негативної оцінки за результатами щорічного оцінювання у комісії не виникло, під час засідання не обговорювалось, крім того, спірний наказ винесено виключно з метою створення підстави для пониження в посаді, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, здійснює Закон України "Про військовий обов`язок та військову службу", який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
У свою чергу, порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 за №1153/2008. При цьому, це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.
Щодо позовних вимог щодо атестування, оцінної картки та службової характеристики, суд виходить з наступного.
Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Пунктами 176-179 розділу VII Положення №1153/2008 передбачено, що атестування військовослужбовців проводиться для забезпечення правильного добору, розстановки, виховання і вдосконалення підготовки військових кадрів шляхом об`єктивного оцінювання професійного рівня, ділових та моральних якостей кожного військовослужбовця, відповідності їх посаді, визначення перспективи службового використання, створення резерву кандидатів для просування по службі.
Процес атестування військовослужбовців передбачає проведення комплексного та періодичного оцінювання.
Атестуванню підлягають всі військовослужбовці, за винятком військовослужбовців, депутатів, прикомандированих до відповідних рад у зв`язку з обранням на посади, на яких вони працюють на постійній основі, та військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів, а також військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період (за винятком атестації до присвоєння військового звання та оцінювання перед закінченням військової служби).
Порядок та строки проведення атестування військовослужбовців визначаються Міністерством оборони України.
Згідно з пунктом 7.1 Інструкції №170 процес атестування військовослужбовців передбачає проведення комплексного та періодичного оцінювання військовослужбовців. Комплексне оцінювання включає щорічне оцінювання, здійснене прямими командирами (начальниками), та незалежне оцінювання військовослужбовців, здійснене визначеним представником Головної інспекції Міністерства оборони України або комісій з перевірки військ (сил), утворених наказами Міністерства оборони України, у випадках, визначених пунктом 7.5 цього розділу. Періодичне оцінювання проводиться посадовими особами, у підпорядкуванні яких перебувають військовослужбовці, у випадках, визначених пунктом 7.6 цього розділу.
За змістом пункту 7.2 Інструкції №170 періодичне оцінювання здійснюється для характеристики дій військовослужбовців і визначення перспектив подальшого службового використання на підставі аналізу їх службової діяльності за визначений період.
У свою чергу, відповідно до пунктів 7.2, 7.5 розділу VII Інструкції №170 комплексне оцінювання здійснюється для визначення відповідності військовослужбовців займаним посадам, створення Резерву для просування по службі і Плану переміщення на посади за результатами оцінки їх службової діяльності за рік та прийняття рішень щодо просування або переміщення військовослужбовців по службі, або їх звільнення з військової служби. Щорічне оцінювання військовослужбовців проводиться до 30 листопада календарного року, а осіб рядового, сержантського і старшинського складу військових частин (підрозділів), які виконують завдання в районах ведення воєнних (бойових) дій - після завершення виконання завдань за призначенням.
За підсумками щорічного оцінювання складається оцінна картка військовослужбовця (пункт 7.7 розділу VII Інструкції №170).
Відповідно до пункту 7.10 Інструкції №170 щорічне оцінювання військовослужбовця здійснює його безпосередній командир (начальник) за умови спільної служби не менше трьох місяців. В іншому випадку зазначену дію виконує заступник безпосереднього командира (начальника) або старший прямий командир (начальник), який має тримісячний строк спільної служби з військовослужбовцем, який оцінюється. У такому разі заступник безпосереднього командира (начальника), який здійснює щорічне оцінювання військовослужбовця, повинен займати посаду, вищу за посаду військовослужбовця.
Пунктом 7.7, 7.13, 7.14 Інструкції №170 обумовлено, що за підсумками щорічного оцінювання складається оцінна картка військовослужбовця. Посадові особи, які складають оцінну картку військовослужбовця, зобов`язані, зокрема, проаналізувати службову діяльність підлеглих військовослужбовців за рік та оцінити виконання ними службових обов`язків, рівень їх індивідуальної підготовки, виконання планів і програм бойової підготовки, індивідуальних результатів за підсумками контрольних занять, підсумкових перевірок, інспектувань тощо; вивчити матеріали періодичного оцінювання підлеглих військовослужбовців за період після останнього щорічного оцінювання; особисто скласти оцінну картку військовослужбовця, написати висновок, надати відповідні рекомендації та подати за підпорядкованістю для отримання висновків і рекомендацій прямого начальника.
Залежно від результатів оцінювання службової діяльності військовослужбовців за рік посадові особи, які складають на військовослужбовців оцінні картки, роблять висновки щодо відповідності посадам, які вони займають, а також надають рекомендації стосовно їх подальшого службового використання, а саме: зарахування до Резерву для просування по службі; залишення на займаній посаді або продовження строку перебування на посаді; призначення або переміщення на рівнозначну посаду із зазначенням причин, визначених підпунктом 2 пункту 82 Положення; переміщення на нижчу посаду із зазначенням причин, визначених підпунктом 3 пункту 82 Положення; направлення на навчання, підготовку до ад`юнктури, докторантури; залишення на військовій службі понад граничний вік; звільнення з військової служби із зазначенням підстав, визначених статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
У разі не проведення у календарному році незалежного оцінювання військовослужбовця результати комплексного оцінювання за поточний рік визначаються результатами щорічного оцінювання військовослужбовця.
Пунктом 7.25 Інструкції №170 визначено, що в особливий період на військовослужбовця складається скорочена оцінна картка (додаток 12). Безпосередній начальник заповнює розділи 1-3 скороченої оцінної картки. Прямий начальник здійснює висновок та рекомендації, які заносить до розділу 4 скороченої оцінної картки військовослужбовця. У разі потреби на військовослужбовця складається службова характеристика у випадках, визначених Положенням. Незалежне оцінювання військовослужбовця, який займає посаду, передбачену штатом воєнного часу, в особливий період не проводиться.
Військовослужбовець, на якого складається оцінна картка, ознайомлюється з нею після висновку та рекомендацій прямого начальника.
Голова комісії, під керівництвом якого здійснювалося незалежне оцінювання військовослужбовця, надає його результат до кадрового органу військової частини за місцем проходження військової служби військовослужбовцем та до Кадрового центру Збройних Сил України для обліку та врахування. Представник кадрового органу цієї військової частини заповнює розділ 6 оцінної картки військовослужбовця в порядку, визначеному Міністерством оборони України.
Як зазначено у пункті 7.25, 7.28 розділу VII Інструкції №170, в особливий період на військовослужбовця складається скорочена оцінна картка. Безпосередній начальник заповнює розділи 1-3 скороченої оцінної картки. Прямий начальник здійснює висновок та рекомендації, які заносить до розділу 4 скороченої оцінної картки військовослужбовця. У разі потреби на військовослужбовця складається службова характеристика у випадках, визначених Положенням.
Згідно пунктів 7.26, 7.28 Інструкції №170 ознайомлення з результатами щорічного оцінювання та службовою характеристикою військовослужбовця здійснює безпосередній начальник під підпис. Оцінна картка та службова характеристика доводиться до військовослужбовця після рішення посадової особи, яка їх затверджує, під підпис в оцінній картці та в службовій характеристиці.
За приписами пункту 7.29 Інструкції № 170 скарга на порушення порядку оцінювання, необ`єктивність змісту, висновків та рекомендацій, викладених в оцінній картці або в службовій характеристиці, подається не пізніше ніж через місяць після ознайомлення військовослужбовця з оцінною карткою або службовою характеристикою і розглядається в порядку, установленому Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.
Рішення за скаргою щодо щорічного оцінювання або службової характеристики приймає прямий начальник військовослужбовця, який не брав участі в їх складанні. У разі визнання скарги обґрунтованою складається нова оцінна картка або службова характеристика військовослужбовця (пункт 7.30 Інструкції №170).
В той же час, позивач не надав доказів звернення з відповідною скаргою на порушення порядку оцінювання, необ`єктивність змісту висновків та рекомендацій, викладених в оцінній картці або в службовій характеристиці, як то передбачено п. 7.29 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Стосовно посилання позивача на те, що останнього ознайомлено з рішенням скороченої оцінної картки щорічного оцінювання, службової характеристики та з їх фактичним змістом лише після засідання атестаційної комісії, слід зазначити, що відповідно до вимог Інструкції № 170 висновок приймається членами атестаційної комісії відкритим голосуванням без присутності особи, яка оцінюється (п. 7.22).
У пунктах 7.31, 7.32 Інструкції №170 закріплено, що виконання висновку оцінювання проводиться після ознайомлення військовослужбовця з оцінною карткою або зі службовою характеристикою, а у разі їх оскарження - після розгляду та прийняття рішення за скаргою.
Відповідно до підпункту 1.1.2 пункту 1.1 розділу І Методичних рекомендацій №328 посадові особи, які здійснюють періодичне та щорічне оцінювання військовослужбовців, серед іншого, особисто складають оцінну картку військовослужбовця або службову характеристику з відповідними висновками та рекомендаціями.
Абзацом 4 пункту 5.4. вказаних Методичних рекомендацій визначено, що загальна оцінка за критерії діяльності військовослужбовця визначається по сумі балів за всі оцінні критерії.
Скорочені оцінні картки складаються з урахуванням вимог Інструкції №170. Оцінювання військовослужбовців здійснюється із застосуванням критеріїв, які визначені в додатках 9, 10.
За приписами пункту 5.3 Методичних рекомендацій скорочена оцінна картка військовослужбовця відображає результати службової діяльності військовослужбовця за рік. Скорочена оцінна картка включає наступні розділи: загальні відомості про військовослужбовця; оцінку за критеріями службової діяльності; текст оцінної характеристики, висновок та рекомендації безпосереднього начальника; висновок та рекомендації прямого начальника; результати періодичного оцінювання; висновки атестаційної комісії; рішення посадової особи, яка затверджує оцінну картку. інформацію про ознайомлення військовослужбовця зі скороченою оцінною карткою.
Критерії оцінки службової діяльності спрямовані на якісне оцінювання рівня індивідуальної підготовленості військовослужбовця. Безпосередній начальник здійснює оцінку службової діяльності військовослужбовця за кожний підкритерій, визначений для відповідного критерію. Оцінювання за підкритеріями проводиться за 4 бальною шкалою (від 5 до 2 балів). Оцінка за критерій складається як середній бал з оцінок, отриманих за кожний підкритерій.
Методичними рекомендаціями встановлено, що командири (начальники), які затверджують оцінну картку, власноручно записують своє рішення у сьомому розділі скороченої оцінної картки. Скорочені оцінні картки з висновком про невідповідність військовослужбовця займаній посаді затверджуються посадовою особою, до номенклатури призначення якої належить посада військовослужбовця, який оцінюється. Ознайомлення військовослужбовця з результатами оцінювання проводиться безпосереднім командиром (начальником) у семиденний термін: після здійснення висновків та надання рекомендацій прямим начальником, якщо скорочена оцінна картка військовослужбовця не підлягає розгляду відповідною атестаційною комісією; після рішення посадової особи, яка затверджує оцінну картку; з урахуванням вимог, визначених Інструкцією. Оцінні картки з висновком про відповідність військовослужбовця займаній посаді затверджуються згідно зі схемою оцінювання військової частини.
За змістом пункту 7.31 Інструкції №170 виконання висновку оцінювання проводиться після ознайомлення військовослужбовця з оцінною карткою або зі службовою характеристикою, а у разі їх оскарження - після розгляду та прийняття рішення за скаргою.
У той же час, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував намагання останнього ознайомитись у період проведення оцінювання з матеріалами оцінювання.
Як вбачається з матеріалів справи, в період з 01 листопада по 30 листопада 2021 року військовою частиною НОМЕР_1 проведено щорічне оцінювання службової діяльності ОСОБА_1 на займаній посаді за 2021 рік, за результатами якого складено скорочену оцінну картку та його службову характеристику.
У свою чергу, скорочена оцінна картка є документом внутрішнього користування, порядок заповнення якої, а також її оскарження регламентовано Інструкцією №170. 
У разі незгоди з викладеними в оцінній картці даними, військовослужбовець має право звернутись із відповідною скаргою, у разі задоволення якої складається нова оцінна картка. 
У той же час, матеріали справи не містять доказів звернення ОСОБА_1 з відповідною скаргою, за результатами розгляду якої приймається відповідне рішення.
Оцінні характеристики, висновки, рекомендації та пропозиції, викладені в скороченій оцінній картці, є відображенням дій посадових осіб відповідачів за підсумками щорічного оцінювання і самі по собі не породжують правових наслідків для військовослужбовця. 
Відповідно, оцінна картка не порушує прав останнього, оскільки не є актом індивідуальної дії.
Суд зазначає, що скорочена оцінна картка не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства та не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, відтак її висновки не можуть бути предметом спору. 
Скорочена оцінна картка є носієм оціночної і доказової інформації щодо службової діяльності військовослужбовця, документом, на підставі якого приймаються відповідні рішення у формі наказів посадових осіб по особовому складу щодо призначення на посади, переміщення, звільнення з посад і зарахування у розпорядження, звільнення з військової служби та присвоєння військових звань. 
Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 02.09.2020 в справі №580/2354/19.
У спірних правовідносинах актом індивідуальної дії, що має певні правові наслідки, породжує права та обов`язки для позивача є, в першу чергу, пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №1254 від 29.11.2021 року «Про підведення підсумків з бойової підготовки військової частини НОМЕР_1 за листопад 2021 року», яким за недбале ставлення до своїх службових обов`язків в питаннях контролю ведення облікової документації з бойової підготовки, ігнорування неодноразових зауважень зі сторони старшого начальника, порушення основних положень розділів 1.1, 1.1.2, 1.1.3.6 настанови з бойової підготовки Сухопутних військ Збройних Сил України, затвердженої наказом №215 від 17 квітня 2021 року тимчасово виконуючого обов`язки командувача Сухопутних військ Збройних Сил України генерал-лейтенантом ОСОБА_2 , а від так порушення ст.101 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 45, Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України оголосити - Догану командиру самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_3 майору ОСОБА_3 .
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_1 , як військовослужбовець, адміністративним порядком оскарження порядку проведення оцінювання (атестації) не скористався, відтак позовні вимоги в частині скасування результатів атестування, оцінної картки та службової характеристики задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог в частині скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №1254 від 29.11.2021 року «Про підведення підсумків з бойової підготовки військової частини НОМЕР_1 за листопад 2021 року», суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що згідно пункту 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №1254 від 29.11.2021 року «Про підведення підсумків з бойової підготовки військової частини НОМЕР_1 за листопад 2021 року» за недбале ставлення до своїх службових обов`язків в питаннях контролю ведення облікової документації з бойової підготовки, ігнорування неодноразових зауважень зі сторони старшого начальника, порушення основних положень розділів 1.1, 1.1.2, 1.1.3.6 настанови з бойової підготовки Сухопутних військ Збройних Сил України, затвердженої наказом №215 від 17 квітня 2021 року тимчасово виконуючого обов`язки командувача Сухопутних військ Збройних Сил України генерал-лейтенантом ОСОБА_2 , порушення ст.101 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 45, Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України оголосити - Догану командиру самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_3 майору ОСОБА_3 .
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 року №548-XIV.
Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець (стаття 6 Статуту).
Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців обов`язок, зокрема, беззастережно виконувати накази командирів (начальників).
Згідно із статтею 28 Статуту єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою (стаття 30 Статуту).
Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (частина 3 статті 5 Дисциплінарного статуту).
У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення (стаття 45 Дисциплінарного статуту).
Згідно із статтею 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:
а) зауваження;
б) догана;
в) сувора догана;
г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);
ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);
д) пониження в посаді;
е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);
є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);
ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність.
На військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення (стаття 83 Дисциплінарного статуту).
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (стаття 84 Дисциплінарного статуту).
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу (частина 1 статті 85 Дисциплінарного статуту).
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць (частина 3 статті 85 Дисциплінарного статуту).
Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення (частина перша статті 86 Дисциплінарного статуту).
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби (частина 2 статті 85 Дисциплінарного статуту).
Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого (частина 1 статті 87 Дисциплінарного статуту).
Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин (частина 2 статті 87 Дисциплінарного статуту).
Військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк (стаття 88 Дисциплінарного статуту).
Заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість притягнення до дисциплінарної відповідальності безпосередньо винних осіб (стаття 91 Дисциплінарного статуту).
Про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення. Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено (стаття 97 Дисциплінарного статуту).
Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку (стаття 98 Дисциплінарного статуту).
Суд враховує, що при застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення не встановлені період протягом якого фактично проведено розслідування з дня ознайомлення позивача з наказом, причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступень вини позивача, чим порушено принцип обґрунтованості рішення та пропорційності застосування міри відповідальності.
Враховуючи висновки апеляційного суду в постановах по адміністративним справам №160/11628/20 та №160/16269/20, враховуючи встановлені обставини справи та доводи сторін, суд приходить до висновку, що належним способом захисту є необхідність визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.11.2021 року №1254 «Про підведення підсумків з бойової підготовки військової частини НОМЕР_1 за листопад 2021 року» в частині оголошення догани командиру самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_1 .
Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн., суд має зазначити наступне.
Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до частини 1 статі 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Частиною 3 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно із загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Фактичною підставою для застосування відповідальності на підставі статті 1167 ЦК України є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.
Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4 (пункт 3) визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрату немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Пунктами 4, 5 зазначеної постанови встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Іншими словами, моральна шкода фізичної особи визначається через страждання. Страждання - це негативна для людини емоція, змістом якої є біль, мука, тривога, переживання. Страждання є наслідком певних дій, які викликають такі емоції. Які саме дії викликають страждання - чинне законодавство не зазначає, обмежуючись лише загальною вказівкою на їхню протиправність. Поміж тим, за практикою Європейського Суду з прав людини обставинами, які беруться до уваги як такі, що заподіюють моральну шкоду, зокрема є: невизначеність ситуації з результатом кримінального провадження та його фінансових наслідків; незручності, викликані негативним впливом на здоров`я; стурбованість і тривога через те, що ситуація триває довго; негативний вплив на членів сім`ї; психічне напруження; глибоке відчуття несправедливості, викликане тривалим невиконанням судового рішення; розчарування тощо.
Поряд з цим, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
У контексті спірних правовідносин саме на позивача законодавець покладає обов`язок доведення факту завдання йому моральної шкоди, а також надання доказів на підтвердження того, що саме рішення, дії чи бездіяльність відповідача призвело до матеріальних втрат і душевних страждань, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя.
Однак, позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому моральних страждань внаслідок дій чи бездіяльності відповідачів, не обґрунтовано розмір моральної шкоди саме в розмірі 50000,00 грн., що не може бути підставою для стягнення моральної шкоди.
З урахуванням викладеного, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Судом встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись ст. cт. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1: військової частини НОМЕР_1 , відповідача-2: військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.11.2021 року №1254 «Про підведення підсумків з бойової підготовки військової частини НОМЕР_1 за листопад 2021 року» в частині оголошення догани командиру самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_1 .
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник