КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
апеляційне провадження №22-ц/824/16272/2025
справа №753/4867/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року                                                                                   м.Київ
 
 Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача       Поліщук Н.В.
суддів                         Желепи О.В. Соколової В.В.,
 
розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною адвокатом Резнік Катериною Олександрівною, на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 серпня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Маркєлової В.М.,
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -
 
встановив:
 
1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.
У березні 2025 року до суду звернулась ОСОБА_2 із позовом про стягнення аліментів. 
Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком позивачки. Рішенням Дарницького районного суду міста Києві у справі №753/6439/16-ц з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/5 частини від усіх доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 квітня 2016 року і до досягнення нею повноліття.
Позивачка ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла повноліття, у зв`язку із чим припинилась виплата аліментів.
Вказує, що навчається на 1 курсі денної форми навчання у Київському університеті інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія». 03 лютого 2025 року позивачку прийнято на посаду лаборанта в Київський університет інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія». Розмір заробітної плати становить 3000 грн, що не дозволяє ОСОБА_2 вести нормальний спосіб життя. ОСОБА_2 постійно проживає у гуртожитку в м. Києві, вартість якого за 1 рік становить 17 800 грн. 
Зазначає, що відповідачу відомо про навчання позивачки та рівень її доходів, проте участі у матеріальному забезпеченні доньки, яка продовжує навчання, не приймає. Мати позивачки перебуває із донькою у добрих родинних відносинах, надає посильну матеріальну допомогу, проте її розмір не забезпечує позивачку достатній рівень життя.
Відповідач є працездатною особою, має постійний дохід, інших осіб на утриманні не має, на обліку нарколога та психіатра не перебуває, хронічних захворювань не має.
Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, на період навчання доньки до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку.
2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 01 серпня 2025 року позовні вимоги задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви - 11 березня 2025 року та до закінчення дитиною навчання, але не пізніше ніж до досягнення нею 23-х років.
Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
Задовольнивши позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка є повнолітньою дитиною відповідача, навчається на денній формі на підставі договору про навчання, що підтверджується наданими позивачкою доказами. Суд також врахував, що  відповідач здійснює догляд за батьком пенсійного віку.
Суд виходив із положень статті 198 СК України, згідно якої на батьків обов`язок утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, якщо батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, та перевіривши матеріальний стан відповідача, вказав про можливість надавати позивачці матеріальну допомогу у формі аліментів у розмірі 1/6 частини заробітку з усіх видів доходів щомісячно, починаючи 11 березня 2025 року, до досягнення дитиною 23-х років або до закінчення навчання. 
3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись із ухваленим рішенням, адвокатом Резнік К.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неповне з`ясування обставин справи, надання судом неналежної оцінки доказам у справі, формальний підхід до розгляду справи.
Вказує, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, можливе з того з батьків, з яким дитина не проживає. У цій справі позивачка проживає у гуртожитку, тобто ні з матір`ю, ні з батьком відповідачем. Позивачкою не доведено надання матір`ю матеріальної допомоги. 
Не погоджується з тим, що лише факт навчання позивачки у вищому навчальному закладі є підставою для стягнення аліментів. Крім того, з наданої позивачкою довідки №305 від 07 березня 2025 року убачається відсутність потреби у матеріальній допомозі, пов`язаної із навчанням. 
Стверджує, що обов`язковим для стягнення аліментів на користь дитини, яка навчається, є наявність двох умов, а саме потреби у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням та фінансова можливість матері / батька надавати таку матеріальну допомогу.
Вказує, що позивачкою не доведено потреби у матеріальній допомозі із сторони відповідача, зокрема, не надано документів, яким підтверджуються витрати щодо проживання у гуртожитку, придбання підручників та інших навчальних матеріалів, проїзду, харчування, одягу. Не надано відомостей щодо розміру матеріальної допомоги, яку, за твердженнями позивачки, їй надає матір.
Зазначає, що не має фінансової можливості надавати позивачці матеріальну допомогу у зв`язку із перебуванням на утриманні відповідача його батька віком 90 років, з яким постійно проживає.
Мотивуючи наведеним, просить суд скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 серпня 2025 року, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.
Відзиву на апеляційну скаргу на адресу Київського апеляційного суду не надходило.
5. Позиція учасників справи.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.
6. Позиція суду апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
7. Фактичні обставини справи, установлені судом.
Позивачка ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якої є: батько - ОСОБА_1 (відповідач) , мати ? ОСОБА_3 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.7).
З даних довідки про реєстрацію місця проживання №7057414 від 04 вересня 2019 року убачається, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).
З даних довідки Київського університету інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія» (далі - навчальний заклад) №2/5219 від 30 січня 2025 року убачається, що ОСОБА_2 є студенткою 1 курсу навчального закладу денної форми навчання за спеціальністю 073 «Менеджмент», навчається за кошти фізичних та / або юридичних осіб (на контрактній основі). Термін навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр по 30 червня 2028 року (а.с.12).
19 серпня 2024 року навчальний заклад та ОСОБА_2 уклали договір про навчання з метою здійснення підготовки ОСОБА_2 за формою здобуття освіти за освітньою програмою 073 «Менеджмент» для здобуття ступеню вищої освіти бакалавр. Фінансування навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних та / або юридичних осіб (на умовах договору, укладеного між закладом та фізичкою та / або юридичною особою, яка замовляє платну освітню послугу) (а.с.15-17). 
З даних Індивідуального договору №9258846-2024, укладеного 19 серпня 2024 року між навчальним закладом, здобувачем освіти ОСОБА_2 та замовником освітньої послуги ОСОБА_3 , убачається, що цей договір є невід`ємною частиною договору про навчання. Предметом цього договору є фінансові зобов`язання замовника щодо здійснення компенсації за надання здобувачу Університетом платної освітньої послуги. Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 162 400 грн, а саме за 2024-2025 навчальний рік - 39 100 грн, за 2025-2026 навчальний рік - 41 100 грн, за 2026-2027 навчальний рік - 41 100 грн, за 2027-2028 навчальний рік - 41 100 грн (а.с.18-20).
З даних довідки Київського університету інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія» від 07 березня 2025 року убачається, що ОСОБА_2 , студентка 1 курсу Університету, проживає у гуртожитку АДРЕСА_2 , з 01 березня 2024 року та сплачує за проживання 1780 грн на місяць (а.с.21).
З даних довідки Київського університету інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія» №305 від 07 березня 2025 року убачається, що ОСОБА_2 навчається на 1 курсі по підготовці фахівця бакалавр в Університеті за кошти фізичних та /або юридичних осіб. Вартість платної освітньої послуги за 2024-2025 навчальний рік становить 39 100 грн. За 1 семестр надійшли оплати у розмірах: 05 серпня 2024 року - 8 000 грн; 06 серпня 2024 року - 12 000 грн (а.с. 22).
Згідно даних свідоцтва про народження НОМЕР_2 батьком відповідача ОСОБА_1 є ОСОБА_4 (а.с.39).
З даних акту №271 від 01 жовтня 2024 року про встановлення факту здійснення догляду убачається, що ОСОБА_1 здійснює догляд за  батьком пенсійного віку ОСОБА_4 , які проживають спільно за адресою АДРЕСА_3 . Обстеження проведено за вказаною адресою (а.с.40).
Відповідно до даних Висновку ЛКК №222, виданого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , останній за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду на непрофесійній основі строком на 1 рік з 05 липня 2024 року по 05 липня 2025 року (а.с.41).
За даними Акту обстеження житлово-побутових умов Бориспільської міської ради VІІІ скликання Київської області від 03 червня 2025 року установлено: відповідач працевлаштований у ТОВ «ТС Світондейл» на посаді інженер; відповідач та його батько проживають за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.42).
8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів.
Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.  Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із такого.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності зв`язку між продовженням позивачкою навчання та у зв`язку із цим потреби позивачки у матеріальній допомозі. 
Убачається, що позивачка навчається на денній формі навчання на платній основі, тобто здобуття освіти здійснюється у денний час, який за змістом такої форми навчання студент не може приділити трудовій діяльності у формі повного робочого дня, а також здобуття освіти позивачкою є оплатним. Також ОСОБА_2 проживає у гуртожитку, вартість якого становить 1780 грн на місяць.
Відтак, потреба у матеріальній допомозі виникла у зв`язку із навчанням позивачки.
Доводи апеляційної скарги про те, що із наданої позивачкою довідки №305 від 07 березня 2025 року убачається відсутність потреби у матеріальній допомозі, пов`язаної із навчанням, є неспроможними, оскільки вказаною довідкою підтверджено  вартість платної освітньої послуги  за рік навчання 39 100 гривень (а.с. 22).
При цьому, із наданих позивачкою документів щодо здобуття освіти убачається, що замовником освітніх послуги для позивачки є її матір - ОСОБА_3 , яка за змістом договору №9258846-2024 від 19 серпня 2024 року взяла на себе фінансові зобов`язання щодо оплати освітніх послуг.
Посилання відповідача на те, що надання матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням позивачки із сторони її матері не підтверджено позивачкою спростовується матеріалами справи, зокрема, даними договору №9258846-2024 від 19 серпня 2024 року та даними довідки №305 від 07 березня 2025 року.
Окрім того, відповідач, обґрунтовуючи неможливість сплачувати аліменти, посилається на перебування батька відповідача на його утриманні. 
Колегія суддів зауважує, що обставин, передбачені частиною 1 статті 182 СК України, у тому числі наявність у платника аліментів непрацездатних батьків, є такими, що мають бути враховані судом при визначенні розміру аліментів, проте не є підставою для звільнення від сплати аліментів. 
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є працездатним та працює інженером у ТОВ «ТС Світондейл». Відомостей щодо стану здоров`я та матеріального становища відповідач не надав, отже апеляційний суд робить висновок про недоведеність твердження відповідача про відсутність фінансової можливості надавати допомогу дитині.
Отже, само по собі здійснення догляду за батьком не дає підстав для звільнення від надання допомоги повнолітній дитині, яка продовжує навчання та потребує такої допомоги.
Доказів на підтвердження відсутності фінансової можливості надавати допомогу дитині, яка продовжує навчання, відповідачем не надано.
Апеляційний суд наголошує, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують на їх правильність не впливають.
Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду першої інстанції, колегією суддів не установлено.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями  259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , підписану адвокатом Резнік Катериною Олександрівною,  залишити без задоволення.
 
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 серпня 2025 року  залишити без змін.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         О.В. Желепа

В.В. Соколова