Справа №452/2336/25
Провадження №3/452/167/2026 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

03 лютого 2026 року м.Самбір

Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Кущ Т.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самбір Львівської області, громадянина України, українця, що має вищу освіту, розлученого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), - 

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28 серпня 2025 року ОСОБА_1 за вчинення правопорушень, передбачених ч.2 ст.130 КУпАП, було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 34000 грн. 00 коп., на користь держави,з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Разом з тим, постановою Львівського апеляційного суду від 30 грудня 2025 року скасовано постанову судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП, а справу направлено до Самбірського міськрайонного суду Львівської області на новий судовий розгляд.

20 січня 2026 року до Самбірського міськрайонного суду Львівської областівід Львівського апеляційного суду надійшла для розгляду справа про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу 20 січня 2026 року передано на розгляд судді Кущ Т.М. та її розгляд було призначено на 03 лютого 2026 року о 10 год. 30 хв..

Зі змісту протоколів про адміністративне правопорушення та матеріалів справи судом встановлено наступне.

Постановою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 квітня 2025 року ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 17000 грн. 00 коп., на користь держави,з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Разом з тим, 26 червня 2025 року о 17 год. 05 хв. ОСОБА_1 біля будинку №137 по вул. Петра Калнишевського у м. Самборі Львівської області повторно протягом року керував електроскутером марки

«RAСING», без державного реєстраційного номерного знаку, при цьому перебував з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, порушення координації рухів, зіниці очей, що не реагували на світло, поведінка, що не відповідала обстановці, на пропозицію працівників поліції відмовився від проходження в установленому порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР України).

Крім того, 14 липня 2025 року о 09 год. 40 хв. ОСОБА_1 біля будинку №29 по вул. Михайла Грушевського у м. Самборі Львівської області повторно протягом року керував електроскутером марки «RAСING», без державного реєстраційного номерного знаку, при цьому перебував з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, порушення координації рухів, звужені зіниці очей, що не реагували на світло, поведінка, що не відповідала обстановці, на пропозицію працівників поліції відмовився від проходження в установленому порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Також, 14 липня 2025 року о 10 год. 08 хв. ОСОБА_1 біля будинку №3 по вул. Михайла Грушевського у м. Самборі Львівської області повторно протягом року керував електроскутером марки «RAСING», без державного реєстраційного номерного знаку, при цьому перебував з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, порушення координації рухів, звужені зіниці очей, що не реагували на світло, поведінка, що не відповідала обстановці, на пропозицію працівників поліції відмовився від проходження в установленому порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, чим порушив п.2.5 ПДР України

До того ж, 14 липня 2025 року о 10 год. 45 хв. ОСОБА_1 біля будинку №3 по вул. Михайла Грушевського у м. Самборі Львівської області повторно протягом року керував електроскутером марки «RAСING», без державного реєстраційного номерного знаку, при цьому перебував з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, порушення координації рухів, звужені зіниці очей, що не реагували на світло, поведінка, що не відповідала обстановці, на пропозицію працівників поліції відмовився від проходження в установленому порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, чим порушив п.2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 за протоколами про адміністративні правопорушення, котрі, кожен окремо, містять його власноручний підпис, від надання письмових пояснень відмовився. Разом з тим, про наявність будь-яких заперечень щодо інкримінованих йому адміністративних правопорушень як у протоколах про адміністративні правопорушення, так і окремо не зазначив. 

Під час розгляду справи в судіОСОБА_1 фактично визнав себе винуватим у вчинених правопорушеннях, надав відповідні пояснення по обставинах їх вчинення, повідомив суду, що в зазначені в протоколах про адміністративні правопорушення місці, дату і час справді керував транспортним засобом електроскутером марки «RAСING», без державного реєстраційного номерного знаку, та кожного разу під час зупинки вказаного транспортного засобу працівниками поліції він дійсно відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, оскільки не мав на це вільного часу. Додатково зазначив, що він не вживає наркотичні речовини, а лише ліки, назву і вміст яких назвати та пояснити суду не зміг. Крім того, категорично заперечував проти позбавлення його права керувати транспортними засобами, оскільки він ніколи не отримував посвідчення водія.

Суд, заслухавши усні пояснення ОСОБА_1 , надані ним під час розгляду справи в суді, дослідивши протоколи про адміністративні правопорушення та додані до них матеріали, у тому числі долучені до нього відеозаписи, дійшов до таких висновків. 

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно роз`яснень, наданих у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року (далі – Постанова), при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз, тощо.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у абз.3 п.27 Постанови, під керуванням транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

За правилами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, ПДР України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 ПДР України).

Відповідно до п.2.4 (а) ПДР України, на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України. Згідно ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у певних випадках. 

Як встановлено судом з матеріалів справи, електроскутер марки «RAСING», без державного реєстраційного номерного знаку, під керування ОСОБА_1 один раз 26 червня 2025 року та тричі 14 липня 2025 року, в кожному випадку окремо, було зупинено патрульними поліцейськими за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору на службовому автомобілі, а саме, один раз по вул. Петра Калнишевського у м. Самборі Львівської області та тричі по вул. Михайла Грушевського у м. Самборі Львівської області, відповідно.

Разом з тим, суд зазначає, що у разі відсутності законних підстав для зупинки, особа має право заявити про таке службовій особі, що зупинила транспортний засіб, та вимагати припинення безпідставного обмеження прав. Кожен має право фіксувати порушення, що вчиняються проти неї. Якщо незаконні дії мали місце, то захист порушених прав здійснюється за наявними механізмами, а саме, шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку, звернення за відшкодуванням шкоди за незаконні дії, тощо.

При цьому, судом враховано, що ОСОБА_1 не оскаржував у встановленому законом порядку, зокрема, в порядку Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), незаконність зупинки транспортного засобу, в кожному випадку окремо. 

Згідно ч.1 ст.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Відповідно до п.9 Розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1376 від 06 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за №1496/27941 (далі – Інструкція з оформлення матеріалів), вимагається викладення у протоколі суті адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

Згідно п.12 Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року за №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі – Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції (наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

В частині другій статті 266 КУпАП зазначено, щопід час проведення огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а у разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з вимогами стст.31,40 Закону України «Про Національну поліцію», Наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 03 лютого 2016 року №100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них» та Наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України «Про порядок зберігання, використання відеозапису та відеореєстраторів патрульних» від 24 листопада 2015 року №14/1, кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера, вказаними актами передбачено також порядок її використання.

Враховуючи те, що відеозаписи, долучені до матеріалів справи, продовжуються тривалий час, відображаючи як об`єктивну сторону правопорушення, а саме, як відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, в кожному випадку окремо, так і процесуальну послідовність складання протоколів про адміністративні правопорушення, суд вважає, що додані до протоколів про адміністративні правопорушення DVD-диски із відеозаписами зі службового відеореєстратора та службової нагрудної камери є належними доказами у справі. 

Крім того, відеозапис здійснено працівниками поліції на підставі п.1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення. На переконання суду, вказаний відеозапис має високу інформативність, безсторонній характер, позбавлений упередження та суб`єктивного ставлення, надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення і береться судом до уваги, оскільки, виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Розгляд справи про адміністративні правопорушення проводиться щодо особи правопорушника, в даному конкретному випадку щодо ОСОБА_1 , і в межах, встановлених протоколами про адміністративні правопорушення.

В протоколах про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №373365 від 26 червня 2025 року, серії ЕПР1 №391082 від 14 липня 2025 року, серії ЕПР1 №391119 від 14 липня 2025 року та серії ЕПР1 №391146 від 14 липня 2025 року, в кожному окремо, зафіксовано день, час та місце вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.130 КУпАП, у зв`язку із порушенням останнім п.2.5 ПДР України. Вказані протоколи складені уповноваженою посадовою особою у встановленому законом порядку та містить певну інформацію відповідно до вимог ст.256 КУпАП.

Пунктом 12 Розділу II Інструкції з оформлення матеріалів передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови підписати його.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 власноручно підписавши кожен протокол про адміністративне правопорушення, від надання письмових пояснень в кожному випадку окремо відмовився, при цьому, про наявність будь-яких зауважень щодо їх змісту чи обґрунтованих пояснень по суті адміністративних правопорушень як у протоколах про адміністративні правопорушення, так і окремо не зазначив. 

Відповідно до положень п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.130 КпАП України, визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом

лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст.130 КУпАП України, визнається повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями ст.266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною третьою статті 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Згідно п.7 Розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я та оформлення його результатів врегульовано розділом ІІІ Інструкції.

При цьому, огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. 

Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26 червня 2025 року та 14 липня 2025 року, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі категорично відмовився.

Вказане також зафіксовано в рапортах посадових осібВРПП Самбірського РВП ГУНП у Львівській області Фільварської В.М., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в яких, в кожному окремо зазначено, що один раз 26 червня 2025 року та тричі 14 липня 2025 року працівниками поліції, які перебували на чергуванні, було зупинено електроскутер марки «RAСING», без державного реєстраційного номерного знаку, під керування водія ОСОБА_1 , під час спілкування з яким в останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідала обстановці, відтак водієві було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що водій ОСОБА_1 категорично відмовився, в кожному випадку окремо.

Суд враховує, що рапорт не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення (позиція ВС КАС у справі №524/5741/16-а, постанова від 20 травня 2020 року), але разом з тим суд приймає до уваги, що вказані рапорти за своїм правовим змістом є документом, яким поліцейський інформує керівництво про законність та обґрунтованість дій поліцейських під час встановлення обставин, які стали підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому, вказані документи містить дані, які повністю узгоджуються з іншими доказами по справі та доповнюють їх.

Як вбачається із відеозаписів, наявних в матеріалах справи, поліцейськими було застосовано технічні засоби відеозапису, відтак, в даному конкретному випадку, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі була зафіксована за допомогою технічних засобів, в кожному випадку окремо. 

При дослідженні матеріалів справи, в тому числі при перегляді відеозаписів, істотних порушень з боку працівників поліції, які оформлювали адміністративний матеріал, в кожному випадку окремо, не встановлено, тому суд доходить висновку, що працівники поліції діяли в межах наданих їм повноважень.

З відеозаписів цілком зрозуміло, що події відносяться саме до цієї справи та відбулися саме в той день, час та за тих обставин, які зазначені в протоколах про адміністративні правопорушення, в кожному випадку окремо. 

На переконання суду, протоколи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 складені уповноваженою особою з дотриманням вимог стст.254-256 КУпАП та містять всі необхідні для розгляду справи відомості, будь-яких істотних недоліків при їх складанні, які б тягли за собою визнання цих протоколів недопустимими доказами, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколах про адміністративні правопорушення, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до них. У протоколах про адміністративні правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснені його процесуальні права та обов`язки. 

Також суд зазначає, що пунктом 1.10 розділу першого ПДР України встановлено, що водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; при цьому, транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів;

Пункт 1 статті 1 Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» визначає, що електричний колісний транспортний засіб – це дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Відповідно до чч1,2,5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР України та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Таким чином, особи, що керують, такими транспортними засобами як електросамокати, електроскутери, електровелосипеди, гіроскутери, є водіями і зобов`язані дотримуватися ПДР України.

При цьому, норма ст.130 КУпАП не розділяє транспортні засоби на механічні, немеханічні, електричні чи будь-які інші.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 15 березня 2023 року у справі №127/5920/22, використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сеґвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

До того ж, законодавець не обмежує нижньою межею потужність електродвигуна для вирішення питання щодо отримання прав на керування двоколісним транспортним засобом, а відрізняє виключно верхню межу, яка впливає на різні категорії прав (А1 або А).

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року зазначається, що будь-яка особа, яка володіє чи керує транспортним засобом, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортних засобів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти ними та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

ОСОБА_1 реалізував своє право володіти транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами чинного законодавства.

Будь-яких переконливих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих дій та/або могли б бути підставами для закриття провадження в справі за відсутністю в діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення, при розгляді даної справи судом не встановлено.

Відтак, суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 підтверджується складеними відносно нього протоколами про адміністративні правопорушення, направленнями на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, доданими до протоколів про адміністративні правопорушення, згідно яких ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився, постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а також іншими матеріалами перевірки, у тому числі відеозаписами, на яких зафіксовано як зупинка транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , так і факт його категоричної відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому медичному закладі, в кожному випадку окремо. 

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ознаками правопорушень, передбачених ч.2 ст.130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер правопорушень, вчинених ОСОБА_1 , які є умисними, грубими і суспільно небезпечними, його особу та ступінь вини, сімейний та майновий стан,те що він розлучений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не працює, протягом року неодноразово піддавався адміністративному стягненню за вчинення аналогічного правопорушення, на шлях виправлення не став. 

Розкаяння ОСОБА_1 суд не визнає обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративні правопорушення, оскільки під час розгляду справи воно не було щирим, каяття винного було формальним.

При цьому, повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке  ОСОБА_1 вже було піддано адміністративному стягненню, на думку суду, не є обставиною, що обтяжує відповідальність цієї особи за вчинення адміністративного правопорушення, оскільки така обставина є кваліфікуючою ознакою складу адміністративного правопорушення.

Відтак, за характером вчинених правопорушень суд не вбачає обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність яке  ОСОБА_1 за адміністративні правопорушення.

Згідно з вимогами ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним i тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

За такої сукупності обставин у справі суд вважає за необхідне піддати  ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді адміністративного арешту на строк, визначений санкцією ч.2 ст.130КУпАП, яке, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових адміністративних правопорушень.

Разом з тим, санкція ч.2 ст.130 КУпАП передбачає, зокрема, адміністративний арешт на відповідний строк з позбавленням права керування транспортним засобом та з оплатним вилученням чи без такого транспортного засобу, який є у приватній власності порушника. 

З довідки про повторність без зазначення дати та номера, наданої начальником відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області, вбачається, що за відомостями «ГСЦ Посвідчення водія» інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», даних щодо отримання ОСОБА_1 посвідчення водія не має.

Крім того, в протоколах про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №373365 від 26 червня 2025 року, серії ЕПР1 №391082 від 14 липня 2025 року, серії ЕПР1 №391119 від 14 липня 2025 року та серії ЕПР1 №391146 від 14 липня 2025 року, в кожному окремо, відсутні відомості щодо власника транспортного засобу - електроскутера марки «RAСING», без державного реєстраційного номерного знаку. 

За такої сукупності обставин у справі суд вважає за необхідне піддати  ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді адміністративного арешту, межі якого визначені санкцією ч.2 ст.130 КУпАП, без позбавлення права керування транспортними засобами, у зв`язку з тим, що інформація про отримання такого права ОСОБА_1 відсутня, а отже останній не наділений правом керування транспортними засобами та за визначенням, передбаченим ПДР України, він не є водієм, а також без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки відомості про належність електроскутера марки «RAСING», без державного реєстраційного номерного знаку, саме ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні, відтак такий не належать останньому, інших транспортних засобів за ОСОБА_1 не зареєстровано, а згідно вимог ст.28 КУпАП оплатне вилучення предмету як стягнення може застосовуватися лише до власника предметів.

На підставі викладеного, керуючись стст.28,36,40-1,130,стст.283,284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Накласти на  ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення правопорушень, передбачених ч.2 ст.130 КУпАП, адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 10 (десять) діб без позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Строк відбуття адміністративного арешту рахувати з моменту фактичного затримання.

Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шестисот шістдесяти п`яти) гривень 60 (шістдесяти) копійок (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/ м.Київ/22030106; Код за ЄДРПОУ: 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) рахунок отримувача: UA 908999980313111256000026001 Код класифікації доходів бюджету 22030106).

Постанова може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції – Самбірський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя:        Т.М. Кущ