П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/18231/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Козачок І.С. 
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
27 листопада 2025 року                                                                                 
                                                                                                                    м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Драчук Т. О. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності   протиправною, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (відповідача) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання перерахувати пенсію із урахуванням показників заробітної плати за 2004-2015 згідно з довідкою №215 від 15.04.2015, починаючи з моменту призначення пенсі 31 травня 2019, провести виплату недоплаченої пенсії. 
Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 11.04.2025 позов задовольнив у повному обсязі. 
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.
Згідно з положеннями ч. 3  ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства  України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003   з   31.05.2019.
16.11.2024 адвокатом позивача на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області направлений адвокатський запит щодо питань обчислення пенсії ОСОБА_1 . У відповідь на запит Головне управління листом від 22.11.2024   №2200-0202-8/104907 надало копії документів, наявних в матеріалах електронної пенсійної справи ОСОБА_1 .
З наданих документів встановлено, що пенсію позивачу обчислено з урахуванням стажу 34 роки 9 місяців 12 днів (у т.ч. стаж за 2004-2015 за періоди роботи на території російської федерації). Водночас вбачається, що нарахування позивачу пенсії здійснювалось без врахування показників заробітної плати, отриманої ним у 2004-2015 під час роботи на підприємстві у російській федерації, які вказані у довідці №215 від 15.04.2015.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так, відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством.
Приписи ст. 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода), яка була чинною на час роботи позивача за кордоном, передбачала, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають. Згідно з абз. 2, 3 ст. 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації “Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн” від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Тобто, наведені положення міжнародних договорів передбачали, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. Обчислення стажу здійснювалось згідно із законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводилось за законодавством держави, на території якої вони проживають.
За положеннями ст. 6 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються у трудовий стаж. У випадку, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається, виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії. Відповідно до ст. 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 № 22-1 (Порядок № 22-1).
Відповідно до підп. 2 п. 2.1 Порядку №22-1 особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, а за періоди роботи після 01 січня 2004 додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків. 
Відповідно до підп. 3 п. 2.1 вказаного Порядку №22-1 особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, та довідку згідно з додатком 1 до цього Порядку. Вказаним додатком затверджена форма довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, в якій, зокрема, вказується орган, що видав довідку, особа, якій довідка видана, суми заробітної плати та період, за який вона нарахована, а також підстава видачі довідки (назви первинних документів).
Згідно з підп. 3 п. 2.1 Порядку №22-1 для підтвердження заробітної плати особи, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод), надають довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях), видані підприємствами, установами чи організаціями (їх правонаступниками), де працювала особа, або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. При цьому, ненадання/ненадходження інформації щодо відрахованих сум єдиного соціального внеску до відповідного пенсійного фонду не може бути підставою для позбавлення особи права на пенсійне забезпечення та врахування стажу за вказаний час роботи.
Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань здійснює міжнародне співробітництво, забезпечує виконання зобов`язань, узятих за міжнародними договорами України з питань, що належать до його компетенції (підпункт 13 пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 280 від 23 липня 2014).
Обов`язок отримання інформації від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків за періоди роботи особи після 01 січня 2004 в силу приписів Порядку №22-1 покладається саме на орган, що призначає пенсію, а не на особу пенсіонера. Нездійснення цього обов`язку або неотримання інформації з причин, які не залежать від волі пенсіонера, не є належною підставою для неврахування як стажу роботи за спірні періоди, так і заробітної плати (доходу), отриманої за періоди такої роботи.
Як зазначає суд першої інстанції, досліджений зміст довідки, виданої позивачу до початку широкомасштабного вторгнення російської федерації на територію України, яка є у розпорядженні пенсійного органу. Зазначена довідка відображає суми заробітної плати позивача, отриманої у відповідні періоди, інформацію про роботодавця (податкового агента), інформацію про сплату відрахувань до відповідних фондів та органів держави, на території якої позивач працював. Будь-яких належних доказів невідповідності змісту довідки, доказів її недостовірності відповідач не надав.
Разом з тим, вирішення питання призначення пенсії позивачу відбувалось протягом 2019 року, тобто до повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, відтак неможливість відповідної перевірки документів у 2019 суду належними доказами не доведена.
Водночас, відсутність окремих документів або ненадання документів підприємством, на якому працював пенсіонер, не є підставою для настання для останнього несприятливих наслідків, за відсутності його вини у неможливості їх одержання. 
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.11.2019 у справі №348/463/17 та від 13.02.2020 у справі №523/19088/16-а.
При цьому, станом на час роботи позивача на території російської федерації Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 була чинною і розповсюджувала свою дію на правовідносини, які стосувались права позивача на пенсійне забезпечення.
Натомість, відповідач не надав доказів того, що він проводив будь-яку обґрунтовану перевірку достовірності документів або даних, вказаних у них, звертався з відповідними запитами та листами або вчинив інші дії, спрямовані на уточнення обставин, які викликали сумніви.
Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що у цьому випадку позивач не може бути позбавлений права на врахування сум отриманої ним заробітної плати при обчисленні пенсії лише через неможливість перевірки довідки відповідними пенсійними органами або невчинення дій суб`єктами влади, які володіють відповідними повноваженнями. З огляду на це, слід зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії з урахуванням інформації про нараховану заробітну плату, яка міститься   у наданій пенсійному органу довідці.
Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що позов є обґрунтований та підлягав задоволенню, оскільки відповідач не довів правомірності дій, доводи позивача належними доказами не спростував і не довів суду протилежне.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 
          
Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Полотнянко Ю.П.    Драчук Т. О.