Справа № 164/2261/25  Провадження №33/802/146/26 	Головуючий у 1 інстанції:Ониско Р.В. 	
	Доповідач: Клок  О. М.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2026 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря судових засідань Зубрицької А.М., захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальнсоті ОСОБА_1 – адвоката Вінцюк Ю.Б., розглянувши подану нею, апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 06 січня 2026 року, 
В С Т А Н О В И В
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнана винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605, 60 гривень.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 03 жовтня 2025 року, близько 15 год 37 хв, на вул. Центральній, у с. Новосілки, Володимирського району, Волинської області, керував трактором колісним марки «YANMAR YM2202D» без реєстраційного номерного знаку, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі – ПДР). 
Не погоджуючись із постановою судді першої інстанції, захисник Вінцюк Ю.Б. подала апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати, як незаконну та необґрунтовану через неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обюставинам вчиненого, порушення норм процесуального права та неправльне застосування норм матеріального права. Стверджує, що із матеріалів справи не убачається, що стало прчииною зупинки трактора під керуванням ОСОБА_1 , який почсав рух лише після сигнала інспектора, і зовнішній вигляд якого не давав жодних підстав стверджувати про його перебування в стані алкогольного сп`яніння, з огляду на цілковиту адекватність поведінки та відповідність конкретній ситуації. Протокол складений не уповноваженою на це особою. Через те, що відеозапис постійно переривається, тобто не є безперервним, його не можна вважати належним та допустимим доказом вини у даній справі. Покликаючись на викладене, просить постанову судді Маневицького районного суду від 06 січня 2026 року скасувати, а провадження по даній справі стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Дослідивши матеріали даної справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника – адковата ОСОБА_2 , доходжу такого висновку. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом було дотримано. 
Згідно із п. 2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення зазначеного пункту Правил дорожнього руху передбачена ст. 130 КУпАП.
Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно із п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції). 
У розумінні вимог п. 7 розділу І Інструкції, огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.
Так факт вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення доводиться зібраними матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 472352 від 03 жовтня 2025 року, за змістом якого перший керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння; актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зафіксовано виявлені у нього, в ході огляду, ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота; роздруківкою тесту використаного поліцейським спеціального технічного засобу «ALCOTEST 6810» із результатом 0, 92 %о; частково даними довідки начальника підполковника поліції Сергія НАЗАРУКА, яким стверджується факт одержання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідчення водія, за місцем проживання серії НОМЕР_1 із терміном його дії з 08 липня 2014 року до 08 липня 2044 року, що цілком підставно було ураховано суддею при накладенні на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, а також відеозаписом з нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліцейського який,з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є незалежним від будь-якого суб`єктивного сприйняття належним, допустимим та достатнім доказом його вини.
Сукупність зазначених доказів цілком обґрунтовано взята до уваги судом, і протилежного, при перевірці доводів апеляційної скарги, не установлено. 
Як слушно установлено суддею, підставою для зупинки трактора під керуванням ОСОБА_1 , слугувала відсутність на ньому реєстраційного номера. 
Водночас, вважаю доцільним зазначити про те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не перебуває у прямому причинному зв`язку із обов`язком водія пройти, у встановленому законом порядку, відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння, а предметом доказування у даній справі є саме фактичні дані щодо керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, які окреслені диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Наявність у водія ознак алкогольного сп`яніння хоча і є суб`єктивним сприйняттям інспектором поліції його фізичного стану, проте незгода із такою його оцінкою, не звільняє першого від обов`язку виконання ним законної вимоги поліцейського щодо проходження ним огляду, з метою установлення або ж спростування факту його перебування у стані алкогольного сп`яніння.
У цьому конкретному випадку, від ОСОБА_1 було відчутно різкий запах алкоголю із порожнини рота, що і слугувало підставою для проходження ним такого огляду. Тоді як захисник, стверджуючи про цілковито адекватну поведінку першого, відповідно, і про відсутність у нього ознак алкогольного сп`яніння, залишає поза увагою показник тесту, за результатами застосування спеціального технічного засобу - 0, 92 %о, який у декілька разів превищує допустимо дозволену норму – 0, 2 %о. 
Перебування ОСОБА_1 у статусі водія стверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліцейського, не заперечувалось першим, при розгляді даної справи у суді першої інстанції та визнається захисником, відповідно до обраної нею стратегії захисту яка, у поданій нею апеляційній скарзі, серед іншого, акцентує увагу на відсутність у поліцейських законних підстав для зупинки трактора під керуванням ОСОБА_1 . 
Під час фіксації події вчиненого, бодікамера поліцейського дійсно була дещо направлена вверх, проте на якість відео, при відтворенні якого хід обставин вчиненого є цілком зрозумілим, як і зміст розмови, видно верхню частину тіла, зокрема обличчя ОСОБА_1 , це не вплинуло. 
Наявний у матеріалах справи відеозапис хоча і є фрагментарним, однак, не містить ознак монтажу чи підробки, а захисником не заперечується відображення на ньому саме ОСОБА_1 , а також хронології перебігу події вчиненого, яка повністю охоплює момент зупинки транспортного засобу, включає процедуру проходження ним огялду на стан алкоргольного сп`яніння та оформлення стосовно нього протоколу про адміністпративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Будучи допитаним, безпосередньо у суді, свідок ОСОБА_3 показав, що є поліцейським і саме він складав протокол у даній справі. 03 жовтня 2025 року, спільно із іншим поліцйеським, який був відряджений до ВП № 1 Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинсьікй області, перебував у добовому наряді і вони разом на службовому автомобілі здійснювали патрулювання у с. Новосілки. Визнав той факт, що безпосередньо усі дії по організації проведення огляду здійснював його напарник, проте він протягом цсього часу, був поряд та фіксував хій події. Через те, що даний населений пункт є теориторію обслуговування відділу поліції, працівником якого він є, а його напарник – тимчасово відрдженим для посилення добового нарядку, тому саме він і здійснював оформлення протоколу та інших адміністартивних матеріалів стосовно ОСОБА_1 . 
Так, при перевірці доводів апеляційної скарги захисника у цій її частині, будь-яких порушень, які б мали влив на оцінку письмових доказів, зокрема, на належність або ж допустимість їх як доказів, при апеляційному розгляді даної справи, не установлено.
Тому, доводи захисника про визнання протоколу про адміністративне правопорушення, в контексті оцінки його як доказу недопустимим, є безпідставними.
Таким чином, факт порушення водієм, в особі ОСОБА_1 , пункту 2. 9 а ПДР та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильно установлений поліцейськими та підтверджений судом.
Нових доказів, у спростування зазначених у постанові судді обставин, також надано не було, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП, 
П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу захисника Вінцюк Ю.Б., подану нею в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 06 січня 2026 року стосовно ОСОБА_1 – без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: