ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року	Львів	Справа № 380/10742/24 пров. № А/857/19930/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача Шинкар Т.І.,
суддів Довгої О.І.,
Запотічного І.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року (головуючий суддя Качур Р.П.) ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження в м. Львів, у справі № 380/10742/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – Управління), просив зобов`язати Управління включити до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з книжки з 21.08.1986 року по 26.03.1991 року та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням відомостей, що накопичені в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування за звітами страхувальників, а також з урахуванням страхового стажу і заробітної плати (доходу), набутих після призначення пенсії за віком.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність Управління щодо врахування періоду роботи ОСОБА_1 з 21.08.1986 по 26.03.1991. Зобов`язано Управління перерахувати ОСОБА_1 пенсію з 26.09.2023, зарахувавши при цьому до страхового стажу роботи позивача період роботи позивача з 21.08.1986 по 26.03.1991, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства, не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії. При цьому на думку суду першої інстанції перерахунок пенсії ОСОБА_1 слід провести з дати призначення пенсії (з 26.09.2023). Щодо позовної вимоги про перерахунок пенсії з урахуванням відомостей, що накопичені в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування за звітами страхувальників, а також з урахуванням страхового стажу і заробітної плати (доходу), набутих після призначення пенсії за віком, суд зазначає, що позивача передчасно звернувся із вимогою про зарахування стажу роботи за І квартал 2024 року, оскільки не сплив строк подання податковим агентом розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податків – фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску до органів Державної податкової служби України за І квартал 2024 року. Тому в цій частині позовні вимоги є передчасними, та такими, що задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Управління подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року та у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що для зарахування до страхового стажу зазначеного періоду роботи необхідно звернутися до будь-якого відділу обслуговування громадян із заявою про перерахунок пенсії, паспортом, ідентифікаційним кодом, уточнюючою довідкою про зазначений період роботи або подати її разом зі сканованими копіями вище вказаних документів через веб портал електронних послуг. Щодо перерахунку пенсії з урахуванням відомостей, що накопичені в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування зазначає, що відповідно до частини 4 статті 42 Закону № 1058 у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був, а відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що відповідно до записів №№ 10-15 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.08.1982, ОСОБА_1 зокрема:
- з 21.08.1986 прийнятий на роботу у «Продснаб трест «Львівсільбуд»» зав. складом тари і МТО за переведенням із автобази тресту «Львівсільбуд»;
- 04.11.1986 Продснаб трест «Львівсільбуд» перейменований на «продснаб об`єднання «Львівоблагробуд»;
- 29.06.1989 присвоєна кваліфікація - старший комірник в зв`язку із введенням нового єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника;
- 30.10.1989 переведений водієм автомашини;
- 14.06.1990 переведений експедитором;
- 26.03.1991 звільнений з роботи за згодою сторін по ст. 36 КЗпП України.
Відповідно до розрахунку стажу роботи позивача, до страхового стажу роботи позивача не зараховано, зокрема, період роботи ОСОБА_1 з 22.08.1986 по 26.03.1991.
Згідно з довідкою Публічного акціонерного товариства «Мурованська автобаза» від 30.11.2023 № 30, автобаза тресту «Львівсільбуд» перейменована 26.02.1986 в АТП-1400 тресту «Львівагробуд». АТП-1400 тресту «Львівагробуд» перейменовано в АТП-1362 тресту «Львівагробуд» 24.06.1988. АТП-1362 тресту «Львівагробуд» ліквідовано 12.02.1991 року і, як правонаступник, утворена «Мурованська орендна автобаза асоціації «Львівсільбуд». Мурованська орендна автобаза асоціації «Львівсільбуд» перейменована 01.04.1996 у Відкрите акціонерне товариство «Мурованська автобаза». Відкрите акціонерне товариство «Мурованська автобаза» перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Мурованська автобаза» 16.09.2013.
Листом від 19.01.2024 № 1300-5221-8/10561 відповідач повідомив позивача про те, що при обчисленні страхового стажу не враховано період на підставі записів 10-15 трудової книжки з 21.08.1986 по 26.03.1991 через відсутність відомостей про усі перейменування організації за час роботи, що є порушенням пункту 2.14 Інструкції про Порядок ведення трудових книжок, затвердженої постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 № 162.
У свою чергу, листом від 03.04.2024 № 9409-9539/С-52/8-1300/24 відповідач на заяву ОСОБА_1 від 04.03.2024 повідомив позивача про те, що страховий стаж позивача врахований до пенсії, становить 33 роки 09 місяців 07 днів (враховано по 30.11.2023). Зазначив, що на даний час у персональній обліковій картці позивача в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування (Реєстр) відсутня інформація про нарахування та сплату страхових внесків за І квартал 2024 року. Страховий стаж роботи позивача за наявною в Реєстрі інформацією по 31.12.2023 становить 34 роки 10 місяців 07 днів. Повідомив, що визначити право на перерахунок пенсії відповідно до абзацу 4 частини 4 статті 42 Закону № 1058 буде можливо лише після подання страхувальником звіту за І квартал 2024 року.
Позивач вважає, що розмір його пенсії обчислено у меншому розмірі, тому звернувся до суду із цим позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон №1058-IV.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV з наступними змінами та доповненнями, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності вказаним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених зазначеним Законом.
Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років (ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV).
Відповідно до частини 2 статті 26 Закону № 1058 у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 19 до 29 років. Згідно з частиною 3 статті 26 Закону №1058 у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року.
Як встановлено судом першої інстанції, позивачу призначено пенсію за віком з 26.09.2023 на підставі заяви від 05.12.2023.
Згідно з листом відповідача від 19.01.2024 № 1300-5221-8/10561 при обчисленні страхового стажу не враховано період на підставі записів 10-15 трудової книжки з 21.08.1986 по 26.03.1991 через відсутність відомостей про усі перейменування організації за час роботи, що є порушенням пункту 2.14 Інструкції про Порядок ведення трудових книжок, затвердженої постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 № 162.
Листом від 03.04.2024 № 9409-9539/С-52/8-1300/24 відповідач повідомив позивача про те, що страховий стаж позивача врахований до пенсії, становить 33 роки 09 місяців 07 днів (враховано по 30.11.2023). Зазначив, що на даний час у персональній обліковій картці позивача в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування (Реєстр) відсутня інформація про нарахування та сплату страхових внесків за І квартал 2024 року. Страховий стаж роботи позивача за наявною в Реєстрі інформацією по 31.12.2023 становить 34 роки 10 місяців 07 днів. Повідомив, що визначити право на перерахунок пенсії відповідно до абзацу 4 частини 4 статті 42 Закону № 1058 буде можливо лише після подання страхувальником звіту за І квартал 2024 року.
Щодо не зарахування періоду роботи позивача з 21.08.1986 по 26.03.1991 суд апеляційної інстанції зазначає, що правовідносини подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регулюються Порядком, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок № 22-1).
Згідно з пп. 2 п. 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком, разом з іншими, додаються документи: про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII) документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання вимог статті 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637), пунктом 3 якого визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно із пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58).
Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
У відповідності до п. 2.6 Інструкції, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1 Інструкції № 58).
Таким чином, законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.
Більше того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників» № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Тому, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Таким чином, доводи відповідача, щодо не зарахування до загального трудового стажу позивача спірного періоду роботи є безпідставними, оскільки відповідальність за правильність ведення трудових книжок покладена на власника підприємства, установи чи організації або уповноважений ним орган, а не на працівника.
Крім того, згідно з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства, не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.
За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що висновки відповідача про відсутність підстав для врахування періоду роботи позивача на підставі записів 10-15 трудової книжки з 21.08.1986 по 26.03.1991 через відсутність відомостей про усі перейменування організації за час роботи, що є порушенням пункту 2.14 Інструкції № 162 є безпідставними, оскільки вказаний період повністю відображений у трудовій книжці, а тому бездіяльність відповідача щодо врахування періоду роботи позивача з 21.08.1986 по 26.03.1991 протиправною.
Щодо дати з якої просить перерахувати пенсію позивач з урахуванням періоду роботи з 21.08.1986 по 26.03.1991, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону № 1058 перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:
у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;
у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 45 Закону № 1058 пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку. При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня.
Враховуючи те, що позивачу призначено пенсію за віком з 26.09.2023, та, відповідно, станом на день призначення пенсії відповідачем протиправно не враховано період роботи позивача з 21.08.1986 по 26.03.1991, то перерахунок пенсії позивачу слід провести з дати призначення пенсії (з 26.09.2023).
Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Аналіз норм чинного законодавства та встановлених обставин справи дає можливість суду апеляційної інстанції погодитись з висновком суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо не врахування періоду роботи позивача на підставі записів 10-15 трудової книжки з 21.08.1986 по 26.03.1991, а належним способом захисту порушеного права буде зобов`язання такий період роботи зарахувати, здійснивши перерахунок призначеної позивачу пенсії з 26.09.2023 та провести виплату з врахуванням виплачених сум.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на викладене, враховуючи положення стаття 316 КАС України прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні викладено мотиви наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року у справі № 380/10742/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	Т. І. Шинкар 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. І. Запотічний