ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/94/26 Справа № 175/7535/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Васюченко О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 січня 2026 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю секретаря судового засідання Ворони Б.А., захисника адвоката Пожуй О.В. розглянувши апеляційну скаргу захисника Пожуй О.В. на постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2025 року, щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови 13 березня 2025 року о 17:05 год. у м. Краматорськ, на перехресті вул. Олекси Тихого та вул. Часів`ярська, водій ОСОБА_1 керував т.з. Renaut Kangoo перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки т.з. у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного приладу Alkotest Drager 6820. Результат огляду позитивний 1.60% проміле, що підтверджується тестом №839. Водій від керування відсторонений. Велась відео реєстрація на технічний пристрій Motorola Solution Body Cam VB400 №472571. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік. Стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Не погодившись з постановою суду, захисник Пожуй О.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з посиланням на пропуск строку апеляційного оскарження.
В обґрунтування поновлення строку на апеляційне оскарження вказує, що постанова була оскаржена 04.07.2025р. апеляційна скарга помилково направлена до апеляційного суду Дніпропетровської обл. у м. Дніпро.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки ухвалена за відсутності належних і допустимих доказів події та складу адміністративного правопорушення, а обставини справи встановлені неправильно. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 виключно з припущення, що саме він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не підтвердивши це жодними об`єктивними доказами, чим порушив вимоги ст. 280 КУпАП. Вказує, що ОСОБА_1 з моменту складання адміністративного протоколу пояснював працівникам поліції, що він не керував автомобілем через стан сп`яніння, а за кермом перебував інший громадянин, при цьому в салоні були особи, які могли це підтвердити, однак ці пояснення були проігноровані, а до протоколу внесені формальні свідки. Зазначає, що захистом подавалися клопотання про перегляд відеофіксації події та виклик додаткових свідків, які безпосередньо були присутні на місці події, а також про закриття провадження за відсутністю складу правопорушення, проте суд безпідставно відхилив усі клопотання. Вважає, що суд не забезпечив всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин справи, формально навів норми КУпАП без належного аналізу доказів та не навів мотивів відхилення доводів сторони захисту. Зазначає, що у матеріалах справи відсутні належні докази керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , зокрема відсутні відео- чи фотоматеріали, а сам опис правопорушення в протоколі не може вважатися достатнім доказом. Вказує, що за таких обставин притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є неправомірним, у зв`язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вислухавши думку захисника, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови суду в той же строк вручається або висилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10-днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З наявних матеріалів вбачається, що апелянтом оскаржено постанову суду без пропуску строку на апеляційне оскарження. Відповідно, доводи апелянта щодо поновлення строку на апеляційне оскарження не підлягають розгляду.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів , зміцнення законності.
У відповідності зі ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таких вимог суддя районного суду, розглядаючи дану справу, не дотримався повною мірою, оскільки поза увагою та без належної оцінки суду залишились обставини, які могли істотно вплинули на висновки про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Так апелянт вказує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження цього факту. ОСОБА_1 пояснював працівникам поліції, що він не керував автомобілем через стан сп`яніння, а за кермом перебував інший громадянин, при цьому в салоні були особи, які могли це підтвердити, однак ці пояснення були проігноровані, а до протоколу внесені формальні свідки.
За змістом правових норм, передбачених п.п. 2.9а Правил дорожнього руху України, ч. 1 ст. 130 КУпАП, до адміністративної відповідальності, зокрема, може бути притягнута особа яка керує транспортним засобом та відмовилась на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, а так само якщо особа відмовилась на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тобто факт керування транспортним засобом є безумовною та обов`язковою часиною складу зазначеного правопорушення.

У судовому засіданні апеляційного суду встановлено, що працівниками поліції не зафіксовано за допомогою технічних засобів факту руху транспортного засобу Renault Kangoo під керуванням ОСОБА_1 13 березня 2025 року о 17:05 год. у м. Краматорськ, на перехресті вул. Олекси Тихого та вул. Часів`ярської.

З відеозапису з нагрудної бодікамери вбачається, що працівники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній пояснює, що транспортним засобом він не керував, факт вживання алкоголю при цьому не заперечує. У відповідь працівники поліції повідомляють, що мало місце ДТП за участю транспортного засобу Renault Kangoo та що свідки нібито підтверджують, що за кермом перебував ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 з такими твердженнями не погоджується, послідовно заперечує факт керування, намагається відійти від місця події, проте працівники поліції наполягають на проходженні огляду та зазначаючи, що лише після цього він зможе залишити місце події. За таких обставин ОСОБА_1 погоджується пройти огляд у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820, погоджується з результатом огляду, який становить 1,60 ‰ проміле, однак і надалі заперечує факт керування транспортним засобом.
З письмових поясненнях ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що відбулося ДТП за участю транспортного засобу Renaut Kangoo, та свідки встановили що транспортним засобом керував ОСОБА_1 .

Разом із тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції не допитував зазначених осіб у судовому засіданні, а обмежився посиланням лише на їх письмові пояснення. Такі письмові пояснення самі по собі не можуть вважатися беззаперечним доказом факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 .
Крім того, зазначені свідки не зафіксовані на наявних відеозаписах, не встановлено, за яких саме обставин вони дійшли висновку, що водієм був саме ОСОБА_1 , а також не з`ясовано, чи мали вони можливість достовірно ідентифікувати особу водія.
Відеозаписи, на які посилається суд першої інстанції у своїй постанові як на підтвердження факту керування, не фіксують руху транспортного засобу Renault Kangoo під керуванням ОСОБА_1 .
Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що як у відеозаписах, так і у письмових поясненнях містяться посилання на факт дорожньо-транспортної пригоди, що теоретично могло б пояснити відсутність фіксації моменту зупинки транспортного засобу. Проте матеріали справи не містять жодних інших доказів, які б підтверджували сам факт ДТП: не зафіксовано місце події, транспортний засіб, його пошкодження, інших учасників чи свідків ДТП.
Також відсутні будь-які відомості про складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з фактом ДТП, або про притягнення його до відповідальності за інші порушення Правил дорожнього руху, пов`язані з цією подією.
Апеляційний суд наголошує, що суди не вправі самостійно відшукувати докази вини особи, оскільки це означало б перебрання на себе функцій сторони обвинувачення, що суперечить принципу змагальності сторін та вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Матеріалами справи не спростовано твердження апелянта, що ОСОБА_1 не керував автомобілем через стан сп`яніння, а за кермом перебував інший громадянин, при цьому в салоні були особи, які могли це підтвердити.
Сам ОСОБА_1 не заперечує факту перебування у стані алкогольного сп`яніння, однак послідовно та логічно заперечує факт керування транспортним засобом.
Матеріали провадження не містять достатніх доказів, які б спростовували доводи апелянта у цій частині.
Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості.
Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Європейський суд із прав людини (ЄСПЛ) поширює стандарти та процедурні гарантії, встановлені Конвенцією (про захист прав та основоположних свобод людини) для кримінальних проваджень, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, вважаючи їх кримінальними провадженнями по суті і за змістом.
Згідно ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.
З наявних матеріалів справи не вбачається достатніх, належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Renault Kangoo у зазначений у протоколі час та місці.
Відсутність в справі доказів факту керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння або яка відмовилась від проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції – виключає можливість притягнення її до відповідальності за ст. 130 КУпАП, оскільки не містить необхідної для цього складової - доведення факту керування транспортним засобом.
Сукупність викладених вище обставин вказує на те, що висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються наявними у справі і наданими суду доказами.
Враховуючи, що саме факт керування транспортним засобом є обов`язковою складовою об`єктивної сторони вказаного правопорушення, який не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи, висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на зібраних по справі доказах.
У зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про відсутність складу та події правопорушення в діях притягнутого до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП).
Отже, подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Пожуй О.В. задовольнити.
Постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2025 року, у справі про адміністративні правопорушення передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, щодо  ОСОБА_1  скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя