Головуючий І інстанції: І.С. Шевяков

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 р. 	Справа № 440/7631/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.10.2025, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі № 440/7631/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАКІ ПЄТРОЛ" 
до  Головного управління ДПС у Донецькій області   
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛАКІ ПЄТРОЛ" (надалі - позивач, ТОВ "ЛАКІ ПЄТРОЛ") звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (надалі також відповідач), у якому позивач просив: 
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми ПС №15215/05-99-0704 від 28.12.2021 про застосування відносно ТОВ "Лакі Пєтрол" штрафних санкцій у розмірі 20 000,00 грн.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.10.2026 позов задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області №15215/05-99-0704 від 28.12.2021.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лакі Пєтрол" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області витрати зі сплати судового збору 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень нуль копійок).
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, щов ході проведення перевірки був проведений огляд автозаправного комплексу, за результатами якого встановлено, що позивачем за адресою АДРЕСА_1 (АЗС №16 з магазином) використовується 7 ємностей для реалізації та зберігання пального, з яких одна ємність не обладнана зареєстрованим витратоміром-лічильником, рівнеміром-лічильником. Використання ємності для зберігання та реалізації пального підтверджується фактами перевищення залишків пального згідно щодобових довідок про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального над заявленим обсягом ємностей для пального у довідках про розпорядників акцизного складу у липні 2021 року, що підтверджується таблицею №1. Таким чином, перевіркою встановлено порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України в частині не обладнання та/або відсутності реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі одного рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу №1002429, що зазначено в акті фактичної перевірки від 19.11.2021 №13834/05/99/07/04/41487923. Також зазначає, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду.
Відзиву на вказану апеляційну скаргу до суду не надходило, що не перешкоджає її розгляду по суті.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДПС у Донецькій області відповідно до наказу від 11.11.2021 №1934-п «Про проведення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Лакі Пєтрол" та на підставі направлень від 11.11.2021 №№2455, 2456 проведено фактичну перевірку АЗС №16 з магазином, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, де здійснює діяльність ТОВ "Лакі Пєтрол".
Фактична перевірка господарської одиниці, АЗС №16 з магазином, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, де здійснює діяльність ТОВ «ЛАКІ ПЄТРОЛ», проводилась у період з 16.11.2021 по 19.11.2021.
В ході перевірки обстежено територію майнового комплексу автозаправної станції та встановлено, що на території комплексу розташовано п`ять підземних резервуарів, які знаходяться поруч один за одним, для зберігання нафтопродуктів та два наземних резервуари для використання скрапленого газу, розташовані подалі, тобто загальна кількість резервуарів складає сім одиниць.
За даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України проведений аналіз даних з розділу окремих реєстрів щодо реєстрації в Єдиному державному реєстрі кількості розташованих резервуарів пального, витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників за адресою акцизного складу (уніфікований номер АС-1002429), за яким зареєстровано шість резервуарів (чотири для нафтопродуктів та два для скрапленого газу) з рівнемірами-лічильниками (модель рівнемірів FAFNIR з серійними номерами 139429, 139430, 139431, 139432, 140321, 140320) та з витратомірами-лічильників (модель витратомірів Шельф - 4 шт. та Славутич - 2 шт.).
При проведенні фактичної перевірки з`ясовано, що позивач орендує цілісний майновий комплекс автозаправної станції у ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) за договором оренди автозаправної станції від 01.11.2020 №М/ЛП - 16, та встановлено, що на території майнового комплексу розташовані 7 резервуарів, з яких 5 резервуарів підземні, розташовані поруч один за одним та 2 резервуара наземних розташовані подалі, а витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників зареєстровано лише на 6 резервуарів.
За результатами перевірки складено акт перевірки від 19.11.2021 №13834/05/99/07/04/41487923 /а.с. 76-77/.
28.12.2021 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.12.2021 №15215/05-99-0704, якими до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 20 000,00 грн /а.с. 36/.
За наслідками адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення від 28.12.2021 №15215/05-99-0704 залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення /а.с. 44-46/.
Не погодившись з правомірністю зазначеного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, прийшов до висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, прийнято рішення за відсутності передбачених законом підстав та при невірному застосуванні норм законодавства.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, переглядаючи рішення суду першої інстанції на предмет законності та обґрунтованості в межах доводів і вимог апеляційної скарги відповідача, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до пункту 75.1. статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з пунктом 75.1.3. статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Згідно з пунктом 80.1., пунктом 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Відповідно до пункту 83.1. статті 83 Податкового кодексу України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків , в тому числі документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація.
Відповідно підпункту 230.1.2. пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.
Акцизні склади, на яких здійснюється діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші, з очищення коксового газу, з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову продукцію (пальне), повинні бути обладнані лише витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску готової підакцизної продукції (пального) наливом з такого акцизного складу.
Акцизні склади, на яких здійснюються виключно зберігання та реалізація пального, що отримується та реалізується виключно у споживчій тарі без зміни розфасовки, а також скрапленого газу природного, бензолу, метанолу, не обладнуються витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.
Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.
Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.
Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:
а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;
б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.
Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.
Відповідно до підпункту 14.1.6. пункту 14.1. ст.14 Податкового кодексу України акцизний склад приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.
Відповідно до пункту 128-1.1. статті 128-1 Податкового кодексу України необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового, та/або масового витратоміра на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, та/або місці отримання/відпуску спирту етилового у виробництво продукції, визначеної у підпунктах "д"-"ж" підпункту 229.1.1 пункту 229.1 статті 229 цього Кодексу, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового, та/або масовий витратомір.
Як свідчать фактичні обставини справи, в акті фактичної перевірки зафіксовано встановлено розташування на території орендованої позивачем АЗС 5 підземних резервуарів, які знаходяться поруч один за одним, для зберігання нафтопродуктів; та 2 наземних резервуарів для використання скрапленого газу, які розташовані далі, тобто загальна кількість резервуарів складає 7 одиниць.
За твердженнями відповідача, за даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України проведений аналіз даних з розділу окремих реєстрів щодо реєстрації в Єдиному державному реєстрі кількості розташованих резервуарів пального, витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників за адресою акцизного складу (уніфікований номер АС-1002429), за яким зареєстровано 6 резервуарів (чотири для нафтопродуктів та два для скрапленого газу) з рівнемірами-лічильниками (модель рівнемірів FAFNIR з серійними номерами 139429, 139430, 139431, 139432, 140321, 140320) та з витратомірами-лічильників (модель витратомірів Шельф - 4 шт. та Славутич - 2 шт.).
При проведенні фактичної перевірки відповідачем з`ясовано, що позивач орендує цілісний майновий комплекс автозаправної станції у ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) за договором оренди автозаправної станції від 01.11.2020 №М/ЛП - 16, та встановлено, що на території майнового комплексу розташовані 7 резервуарів, з яких 5 резервуарів підземні, розташовані поруч один за одним та 2 резервуара наземних розташовані далі, а витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників зареєстровано лише на 6 резервуарів.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідачем не враховано, що відповідно до договору оренди від 01.11.2020 №М/ЛП - 16, в оренду передається майновий комплекс, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і складається з приміщень та обладнання, визначених в акті прийому-передачі, який є невід`ємною частиною Договору.
У свою чергу, відповідно до додатку №1, в якому викладено Акт прийому-передачі об`єкта оренди, з урахуванням додаткової угоди №1 до Договору оренди, в якому викладено Акт прийому-передачі об`єкта оренди в новій редакції, в оренду та користування ТОВ"Лакі Пєтрол" передано, крім нежитлових приміщень, устаткування та обладнання, зокрема резервуари для нафтопродуктів №1-25,00м. куб., №2-26,00м.куб., №3-25,00м.куб., №4-18,00м. куб., резервуари для газу вуглеводного скрапленого №5-4,85м. куб., №6-4,85 м. куб. та паливо-роздавальні колонки в кількості 4 штук.
Отже, з системного аналізу договору та акта прийому передачі слідує, що в оренді у товариства позивача перебувало 6 резервуарів, а не 7, як зазначено в акті перевірки та як стверджує представник відповідача у відзиві.
Крім того, з аналізу норм статті 230 Податкового кодексу України вбачається, що обов`язок обладнання резервуарів рівнемірами-лічильниками виникає виключно у випадку використання таких резервуарів з метою виробництва, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження- розвантаження, зберігання, реалізації пального.
Відповідачем не заперечується реєстрація ТОВ "Лакі Пєтрол" акцизного складу за адресою: АДРЕСА_1. 
Відповідачем не заперечується факт обладнання 6 резервуарів, що передані за договором оренди, рівнемірами-лічильниками. 
Відповідачем не заперечується факт реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у 6 резервуарах із зазначенням інформації про них, в тому числі, інформації про відповідність рівнемірів-лічильників вимогам сертифікації. 
Водночас відповідач не навів переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації, а також не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивачем використовується у своїй господарській діяльності сьомий резервуар. 
Твердження відповідача про наявність у сьомому резервуарі пального не підтверджена жодними доказами. Більш того, навіть у разі наявності у сьомому резервуарі пального, відповідачем не встановлено його власника/орендаря, адже сьомий резервуар позивачем не орендувався, що підтверджено документально. 
Колегія суддів погоджуєтся з висновком суду першої інстанції про безпідставність доводів представника відповідача про те, що використання сьомої ємності для зберігання та реалізації пального підтверджується фактами перевищення залишків пального згідно щодобових довідок про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального над заявленим обсягом ємностей для пального у довідках про розпорядників акцизного складу у липні 2021 року, що підтверджується таблицею №1, з огляду на таке.
В Акті перевірки чітко зазначено по те, що в ході перевірки досліджувалося питання відповідності залишків пального на кінець зміни заявленим більше максимально можливого об`єму зберігання у резервуарі за липень 2021 року, за результатами якого не встановлено перевищення обсягу залишків. так як для зберігання газу скрапленого використовуються дві ємності, обладнані витратомірами-лічильниками, загальний обсяг яких дозволяє зберігати отримані партії пального. 
Отож, надана представником відповідача таблиця№1 /а.с. 78, зворотній бік/ у якості доказу використання сьомого резервуару, спростовується висновками самих же перевіряючих в акті перевірки. 
Інших доказів на підтвердження інкримінованого позивачу порушення відповідачем не надано, а судом не встановлено.
Отже висновки податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства здійснено при помилковому розумінні норм діючого на час виникнення спірних відносин законодавства України та фактичних обставин справи. 
Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу необґрунтованості стверджень відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом, з огляду на наступне.
Питання поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовом було вирішено судом в ухвалі від 01.07.2024.
При цьому, визнаючи причини пропуску строку поважними суд врахував, що рішення ДПС України про результати розгляду скарги прийнято 06.06.2023 та направлено засобами поштового зв`язку, однак було повернуто на адресу ДПС через неможливість пересилання поштових відправлень до тимчасово окупованої території.
Рішення ДПС України від 06.06.2023 було отримано ТОВ "Лакі Пєтрол" за його письмовим зверненням лише 31.05.2024, що підтверджується супровідним листом, копією поштового конверта та роздруківкою поштового трекінга, доданими позивачем до позовної заяви.
Представник відповідача, стверджуючи про направлення рішення ДПС України про результати розгляду скарги від 06.06.2023 №14334/6/99-00-06-03-01-06 на зазначену позивачем у скарзі адресу електронної пошти - lucky.petrol18@gmail.com, не надав жодних доказів на підтвердження такого направлення.
Також судом враховано, що проведення бойових дій безпосередньо на територіях та в місці розташування ТОВ "Лакі Пєтрол", тимчасова окупація територій окупаційними збройними формуваннями, в тому числі і м. Маріуполь, призвели до неможливості нормальної комунікації з ТОВ "Лакі Пєтрол", оскільки було втрачено технічні та матеріальні ресурси товариства, що з-поміж іншого й не могло не вплинути на отримання ТОВ "Лакі Пєтрол" поштової кореспонденції.
Представник відповідача зазначає, що посилання позивача на введення в Україні воєнного стану як на підставу пропуску строку звернення до суду з позовом абсолютно не заслуговують на увагу, оскільки введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами.
При цьому, представник відповідача просить суд врахувати, що зареєстрованим місцезнаходженням Головного управління ДПС у Донецькій області є м. Маріуполь, в якому вже 24.02.2022 почалися бойові дії, вимушене перебування відповідача та його представників у різних частинах України та відсутність оригіналів документів (повний пакет) з фактичної перевірки, що залишились в м. Маріуполь.
Тобто, фактично сторони, зареєстровані у м. Маріуполь, в один і той же час опинившись в абсолютно однаковій ситуації бойових дій, окупації міста, втрати техніки, документів, приміщень. Однак відповідач просить суд застосувати різний підхід до цих обставин, - у випадку відповідача врахувати їх, у випадку позивача - визнати такими, що не заслуговують на увагу. 
Відхиляючи такі доводи представника відповідача, суд звертає увагу на частину першу статі 8 КАС України, якою передбачено, що всі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.
Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (частина друга статті 8 КАС України).
З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та наявності підстав для задоволення позовних вимог. 
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За пунктом 1 частини першої статті 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.10.2025 по справі № 440/7631/24 залишити без змін . 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	З.Г. Подобайло   І.С. Чалий