Справа № 127/24976/25
Провадження № 1-кп/127/865/25 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2026 	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 , 
секретаря ОСОБА_2 , 
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з обвинуваченим, який відбуває покарання в Державній установі «Літинська виправна колонія (№123», в залі суду м. Вінниці кримінальне провадження № 12025020030000277 по обвинуваченню 
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Вінниця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, неодруженого, з вищою освітою, раніше судимого, а саме:
- 28.10.2024 Вінницьким міським судом Вінницької області за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн;
- 25.09.2025 Тростянецьким районним судом Вінницької області за вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_4 , у порушення вимог ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 3 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», ст. 6, 12, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 28.10.2024 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, який набрав законної сили 28.11.2024, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання без мети збуту психотропних речовин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», 07.05.2025, перебуваючи поблизу буд. №81 по 2-му провулку Юності у м. Вінниця, побачив у кущах біля гаражних приміщень прозорий zip-пакет із кристалічною речовиною білого кольору. Зрозумівши, що там може бути психотропна речовина, ОСОБА_4 підняв вказаний zip-пакет та помістив у праву кишеню своїх штанів. Таким чином, ОСОБА_4 незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, яку зберігав при собі для власного вжитку без мети збуту.
В подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання психотропних речовин без мети збуту, 07.05.2025 близько 13:25 год, поблизу буд. №81 по 2-му провулку Юності у м. Вінниця, ОСОБА_4 був зупинений працівниками сектору кримінальної поліції Відділення поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області з метою перевірки відповідно до ст. 32, 34 Закону України «Про Національну поліцію». На запитання працівників поліції про наявність заборонених речовин ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що його дії, спрямовані на незаконне зберігання психотропних речовин, будуть викриті, повідомив, що у нього при собі наявна особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, яка знаходиться при ньому у правій кишені штанів.
У подальшому, під час проведення огляду місця події, 07.05.2025 в період часу з 14 год 42 хв до 14 год 51 хв, поблизу буд. №81 по 2-му провулку Юності у м. Вінниця, в присутності двох понятих ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції з правої кишені штанів один прозорий zip-пакет із особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP масою 0,3809 г.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та надав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Обвинувачений також повідомив, що дійсно знайшов зазначений в обвинувальному акті згорток і зрозумівши що це, вирішив залишити його собі. Про вчинене щиро шкодує. 
Вислухавши позицію прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, переконавшись, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, перевіривши добровільність його позиції, роз`яснивши наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення його права оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини вчинення злочину, що викладені у обвинувальному акті, беручи до уваги визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину у повному обсязі, зважаючи на те, що жодним учасником судового провадження не оспорено винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину та визначені обвинуваченням обставини його вчинення, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, суд вважає можливим застосувати положення ч. 3 ст. 349 КПК України та визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежується дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.
Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.
Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series А, заява № 25, від 18.01.1978, пункт 161, та «Коробов проти України», заява № 39598/03, від 21.07.2011, пункт 65, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_4 у судовому засіданні не встановлено.
З огляду на вищевикладене, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, враховуючи позицію обвинувачення та визнання обвинуваченим вини, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.
Відтак, суд, за внутрішнім переконанням, дійшов висновку про те, що встановлені судом обставини дозволяють ухвалити обвинувальний вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.
На підставі вимог статті 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Таким чином, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне: позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого (визнання вини, щире каяття); ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (відповідно до статті 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів); особливості й обставини його вчинення; особу обвинуваченого (раніше судимий, з 30.10.2018 по 30.10.2019 знаходився в КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР» під профілактичним наркологічним спостереженням з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання амфетамінів, канабіоїдів, метадону зі шкідливими наслідками, на обліку в лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується з позитивного боку). 
При призначенні ОСОБА_4 покарання, згідно зі статтею 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття. 
Щире каяття проявилося у визнанні обвинуваченим факту вчинення кримінального протиправного діяння, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні нести кримінальну відповідальність за вчинене.
Обставиною, передбаченою статтею 67 КК України, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані наркотичного сп`яніння внаслідок вживання амфетаміну. 
Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.
За вищевикладених обставин, враховуючи дані що характеризують особу обвинуваченого, проаналізувавши його поведінку, а саме: визнання вини, щире каяття, враховуючи наявність пом`якшуючої покарання обставини та наявність обтяжуючої покарання обставини, з метою захисту прав і законних інтересів особи, суспільства і держави, зважаючи на вимоги справедливості і мету правосуддя, враховуючи позицію прокурора, суд дійшов переконання, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції статті обвинувачення. 
Крім того, оскільки ОСОБА_4 засуджено вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 25.09.2025 за злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, який було вчинено в період з 24.05.2025 до 19.06.2025, тобто до моменту його фактичного затримання, в зв`язку з чим припинено вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а в даному кримінальному провадженні злочин було вчинено 07.05.2025, тобто до постановлення попереднього вироку, то при призначенні остаточного покарання застосуванню підлягає положення ч. 4 ст. 70 КК України, яким визначено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Тому, відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Тростянецького районного суду Вінницької області від 25.09.2025, шляхом часткового приєднання до призначеного за цим вироком покарання, слід призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року. При цьому, визначене покарання не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 необхідно рахувати з 10.02.2026, зарахувавши в строк відбування покарання частково відбуте покарання за вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 25.09.2025.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_4 також необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення, застосованого в межах кримінального провадження №12025020030000319 від 04.06.2025, по якому вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 25.09.2025 ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: з 19.06.2025 по 03.07.2025 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. 
Запобіжний захід до ОСОБА_4 в межах даного кримінального провадження не застосовувався. 
Згідно з ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи № СЕ-19/102-25/10488-НЗПРАП від 14.05.2025 в сумі 3565 грн 60 коп., оскільки її проведення було обумовлено розслідуванням скоєного ним злочину. 
Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 63, 65-67, 70, 72, 309 КК України, ст. 100, 124, 174, 349, 371, 373, 374 КПК України, суд - 

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Тростянецького районного суду Вінницької області від 25.09.2025, шляхом часткового приєднання до призначеного за цим вироком покарання, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 10.02.2026, зарахувавши в строк відбування покарання частково відбуте покарання за вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 25.09.2025.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення, застосованого в межах кримінального провадження №12025020030000319 від 04.06.2025, по якому вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 25.09.2025 ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: з 19.06.2025 по 03.07.2025 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. 
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи в сумі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. 
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.05.2025 по справі №127/14298/25 на майно, а саме: поліетиленовий прозорий zip-пакет із кристалічною речовиною білого кольору, який було вилучено 07.05.2025 у ОСОБА_4 та поміщено до спецпакету НПУ №PSP1206950. 
Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: 
- особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – PVP масою 0,3809 г, яка відповідно до квитанції №278 від 16.05.2025 зберігається в камері зберігання речових доказів ВП №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області – знищити. 
Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. 
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.
Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України, вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.
Суддя: