Справа № 128/4109/25
Провадження № 2/141/27/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2026 року      с-ще Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді: Демченко І.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі – Позивач) до ОСОБА_1 (далі – Відповідач) про стягнення 27211,60 грн заборгованості за кредитним договором.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.08.2022 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено в електронній формі договір про споживчий кредит № 7872223, відповідно до умов якого Відповідачу надано грошові кошти в сумі 10400,00 грн на умовах визначених договором.
Позичальник (відповідач) не виконав належним чином умов кредитного договору та не повернув кредит в строки, передбачені договором.
30.01.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №89-МЛ, згідно якого Позивач набув статусу Нового Кредитора та отримав право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 7872223 від 24.08.2022 року.
Просить стягнути з Відповідача заборгованість в розмірі 27211,60 грн.
Окрім цього, позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 8000,00 грн.
Ухвалою від 01.12.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що відповідач позовні вимоги не підтримує, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх вимог зважаючи на наступне. Позивачем не надано виписки по рахунку, інших первинних документів, які б свідчили про виникнення у відповідача за кредитним договором заборгованості. У матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, який дозволив би перевірити правильність нарахування відсотків, а також, зробити висновок, що заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем. Наявна в розрахунку заборгованості сума заборгованості за тілом кредиту менша, ніж кредит, який отримав ОСОБА_1 при укладенні договору. Даний факт може вказувати на те, що Відповідачем здійснювались часткові оплати на погашення заборгованості перед Позивачем, але підтверджуючих документів Позивач не надав. До того ж, дана інформація не зазначена в позові про стягнення заборгованості. Вважає, що сума заборгованості по відсоткам у розмірі 19827,60 грн за кредитним договором, нарахована з порушенням вимог закону, оскільки позикодавець має право стягнути заборгованість по нарахованим та несплаченим процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Встановлення сторонами договору розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, що в результаті становить 19827,60 грн., є несправедливим у розумінні статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. Щодо заборгованості за комісією, вважає, що не надано доказів наявності переліку послуг за які, згідно з законодавством оплачується комісія і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору та положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування». Зважаючи на вищевикладене, просить повністю відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.Крім того, представник відповідача надав до суду клопотання, в якому просить зменшити розмір витратпозивача на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами до розміру 3000 грн.
Представником позивача подано відповідь на відзив, ознайомившись з відзивом відповідача, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню на підставі нижченаведеного.Щодо нарахування відсотків за кредитним договором, позивач зазначає, що відсотки нараховані згідно умов кредитного договору, з умовами якого погодився відповідач. Стверджує, що після отримання права вимоги до відповідача позивачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалось. У відповіді на відзив позивач надав інформацію з деталізованим розрахунком заборгованості, а також надав клопотання про витребування доказів, а саме інформації щодо перерахування на рахунок відповідача коштів за кредитним договором. Зазначає, що позовні вимоги щодо стягнення комісії за кредитним договором є обґрунтованими та не суперечать закону. Щодо витрат на правничу допомогу, вважає, що зазначені позивачем витрати є документально підтверджені та доведені.
Враховуючи зазначені обставини та керуючись ч.8 ст.178 ЦПК України та ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини:
24.08.2022 ОСОБА_1 ТОВ «Мілоан» уклали кредитний договір № 7872223, який Позичальник (Відповідач) підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором U93368, підтвердивши цим свою згоду з умовами договору.
Згідно п. 1. Договору кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк визначений п.1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.
Відповідно до пп. 1.2-1.6 Договору сума кредиту становить 10400,00 грн., кредит надається строком на 105 днів з 24.08.2022 і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 08.09.2022. Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і завершується 07.12.2022. Комісія за надання кредиту: 1040,00 грн., яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду : 1560,00 грн., які нараховуються за ставкою 1% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 28080,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Тип процентної ставки: фіксована.
Згідно до п.п. 2.3.1 – 2.3.2, позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, щокредитодавцемнаданатакаможливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені цим п.2.3 договору та розділом 6 правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (якщо передбачено). Можливі періоди продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту, що визначається як відсоток від суми наданого кредиту, наведені в таблиці в договорі. Якщо позичальник здійснює продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування (пролонгацію) на умовах визначених цим пунктом, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено/поновлено пільговий період нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 договору.Після вибору доступних умов пролонгації або поновлення пільгового періоду, позичальник має направити кредитодавцю електронне звернення/повідомлення із застосуванням одноразового ідентифікатора, який надсилається кредитодавцем до особистого кабінету позичальника або в смс-повідомленні та здійснити платіж передбачений п.2.3 договору. Після здійснення позичальником зазначеного платежу, умови кредитного договору, що стосуються строку кредитування, зокрема тривалість пільгового періоду, дата завершення пільгового періоду, дата остаточного погашення, строк кредитування змінюються пропорційно строку пролонгації. Нові дати разом з актуальними даними щодо заборгованості відображаються кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що за формою та змістом може відрізнятись від додатку №1, і розміщується кредитодавцем в особистому кабінеті позичальника, який уповноважує кредитодавця на таке оновлення та не потребують будь-якого іншого оформлення. У випадку розбіжностей між умовами кредитного договору, включаючи додатки 1, 2 та оновленим графіком платежів, застосовуються умови визначені графіком. Виконання позичальником лише частини дій передбачених попереднім абзацом цього пункту не призводить до пролонгації. У випадку, якщо позичальник протягом поточного періоду вчинить необхідні дії для поновлення пільгового періоду, такі дії зупиняють перебіг поточного періоду до моменту спливу строку пролонгації пільгового періоду, після чого поточний період продовжується на кількість днів, що залишалась до його спливу на момент пролонгації. Якщо позичальник вчиняє необхідні дії для пролонгації після настання дати остаточного погашення заборгованості, такі дії зупиняють перебіг періоду прострочення до моменту спливу строку пролонгації пільгового періоду. В такому разі, новою датою остаточного погашення є останній день строку на який позичальником поновлено пільговий період. Ініціювання позичальником продовження та/або поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування відбувається без змін умов цього договору в бік погіршення для позичальника.
Згідно з платіжним дорученням №81160641 від 24.08.2022 кошти в сумі 10400,00 грн перераховані на рахунок № НОМЕР_1 , отримувач ОСОБА_1 .
Відповідно до довідки АТ «Приватбанк» від 24.01.2026 № 20.1.0.0.0/7-260121/85475-БТ на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 , на яку 24.08.2022 було перерахування коштів на суму 10400 грн з коментарем «виплата займа Мілоан».
30.01.2023 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір відступлення прав вимоги №89-МЛ. Відповідно до умов договору Кредитор відступає Новому кредиторові за плату, а Новий кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками, в тому числі й за договором, укладеним з Відповідачем, що підтверджується витягом з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог № 89-МЛ від 30.01.2023, згідно з яким Позивачу передано право грошової вимоги до Відповідача в сумі 27211,60 грн, з яких: 6344,00 грн – за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 19827,60 грн – за процентами, 1040,00 грн – за комісією.
З розрахунку заборгованості, наявного в матеріалах справи, вбачається, що відповідач сплачував тіло кредиту, проценти за кредитом та комісію за пролонгацію. Проценти нараховані за період з 25.08.2022 по 22.01.2023.
Ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/абопідписувачаелектронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Згідно частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦКУ, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансоваустанова (кредитодавець) зобов`язуєтьсянадатигрошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
З урахуванням викладеного, суд доходить таких висновків:
Судом встановлено, що Позивач належними та допустимими доказами підтвердив факт існування заборгованості Відповідача та її розмір в частині заборгованості за основною сумою боргу. Платіжне доручення № 81160641 від 24.08.2022 є документом, який підтверджує зарахування коштів в сумі 10400,00 грн відповідачу ОСОБА_1 .
У відзиві на позовну заяву Відповідач зазначає, що наданий Позивачем розрахунок заборгованості не дає можливості перевірити правильність нарахування процентів та інших платежів за кредитним договором.
Однак, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, на виконання умов якого 24.08.2022 кредитодавцем надано кредитні кошти у сумі 10400,00 грн. В подальшому, відповідно до умов договору, кредитодавцем здійснювалось щоденне нарахування процентів за користування кредитними коштами. Окрім нарахувань, розрахунок містить відомості пропроведені списання коштів у рахунок погашення заборгованості, а саме списання тіла кредиту, списання процентів за кредитом та комісій за пролонгацію.
Водночас відповідач не надав суду жодних належних і допустимих доказів на підтвердження протилежного, зокрема доказів відсутності сплати комісії за пролонгацію або доказів неправильності здійснених первісним кредитором нарахувань.
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідачем було сплачено комісію за пролонгацію, що підтверджує факт пролонгації кредитного договору та продовження строку виконання зобов`язань за ним.
Враховуючи наведене, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами, нарахованими з урахуванням пролонгації договору та з урахуванням часткової сплати відповідачем, в сумі 26171,60 грн є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення комісії за надання кредиту, суд виходить з такого:
Кредитним договором №7872223 від 24.08.2022 передбачено стягнення з позичальника комісії за надання кредиту.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом,комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Отже, законом передбачено право банку чи іншої фінансової установи –кредитодавця, встановлювати в договорі і вимагати сплати від позичальника комісій за додаткові та супутні послуги, пов`язані, зокрема, з наданням кредиту.
Однак в договорі не зазначено про надання позичальнику будь-яких додаткових чи супутніх послуг, пов`язаних з наданням кредиту. 
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 ЦК України). Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку кредитодавця надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти. Тобто надання кредитних коштів позичальнику є виконанням кредитодавцем зобов`язання, яке він взяв на себе, уклавши кредитний договір, і яке і складає зміст договору кредиту.
Таким чином, умова про встановлення комісії за сам факт надання кредиту в силу ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною, а позовна вимога про стягнення комісії за надання кредиту задоволенню не підлягає.
Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, висловленої в постанові від 09.12.2019 по справі № 524/5152/15-ц: «надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику».
З огляду на зазначене, вимоги Позивача про стягнення заборгованості з комісії за надання кредиту в сумі 1040,00 грн, є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Позивач долучив до матеріалів справи договір про надання правової допомоги № 0107 від 01.07.2025, акт № Д/3634 наданих послуг від 20.08.2025, який є додатком до договору № 0107 від 01.07.2025, детальний опис наданих послуг до акту № Д/3634 від 20.08.2025, ордер на надання правничої допомоги. Загальна вартість правничої допомоги згідно з цими документами складає 8000 грн.
Суд, розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи складність справи, предмет та характер спору, який відноситься до поширеної категорії справ, є справою незначної складності та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо підготовки позовної заяви, розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін, значення справи для сторін, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, з урахуванням часткового задоволення позову, вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн.
Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 490/7096/21 та від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-цв казав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на часткове задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати зі сплати судового збору в сумі 2325,50 грн.
Керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 273, 279, 280, 281, 352, 354 ЦПК, -

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, 1, корп.28, 4-й поверх, м.Львів) заборгованість за кредитним договором № 7872223 від 24.08.2022 в загальному розмірі 26171,60 (двадцять шість тисяч сто сімдесят одна гривня шістдесят копійок) з яких: 6344,00 (шість тисяч триста сорок чотири гривні 00 коп.) – заборгованість за основною сумою кредиту, 19827,60 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот двадцять сім гривень шістдесят коп.) – заборгованість за відсотками.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2325,50 (дві тисячі триста двадцять п`ять гривень п`ятдесят коп.)та на правову допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, 1, корп.28, 4-1 поверх, м.Львів, 79029.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя І.В. Демченко