Дата документу 09.12.2025 Справа № 2-2632/10

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 2-2632/10 Головуючий у І інстанції: Кляшторний В.С.
Провадження № 22-ц/807/43/25                             Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
09 грудня 2025 року         м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
Головуючого:         Полякова О.З.,
суддів: Кухаря С.В.,
        Онищенка Е.А.,
секретар: Волчанова І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Кузьмінова Дмитра Валерійовича на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 жовтня 2010 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Запорізьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У 2010 році АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Запорізьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.05.2007 між ОСОБА_2 та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений кредитний договір № 1-1699-057И, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримала кредит в сумі 46000 доларів США грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 15.05.2027.
Виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором було забезпечено договором поруки № 1-1699-057 П від 15.05.2007, укладеним між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 , відповідно до якого поручитель на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання солідарно відповідати перед банком по зобов`язанням позивальника, які виникають з умов кредитного договору щодо повернення в повному обсязі наданого кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором.
Крім того, для забезпечення повернення кредитних коштів за кредитним договором, 15.05.2007між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки, предметом іпотеки є двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 50,37 кв.м., житловою площею 28,4 кв.м., яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 15.05.2007. Договір іпотеки посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.С. 15.05.2007 за реєстраційним № 982. Вартість предмету іпотеки узгоджена сторонами та становить 249390 грн.
Свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав у повному обсязі - надав кредит відповідачу ОСОБА_2 у розмірі 46000 доларів США.
Однак, ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором виконувала не належним чином, у зв`язку з чим, станом на 01 квітня 2010 року виникла заборгованість у сумі 713652,23 грн, що складається з: заборгованості за кредитом – у розмірі 45741,83 долара США, що еквівалентно 362504 грн, суми непогашених процентів – у розмірі 12456,84 долара США, що еквівалентно 98720,45 грн, суми непогашеної пені за процентами, щомісячній комісії – в розмірі 252427,78 грн. 
Надіслані на адресу відповідачів вимоги про повернення заборгованості залишені ними без уваги.
Посилаючись на означені обставини, АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Запорізьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» просило суд: стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 713652,23 грн, та судові витрати; звернути стягнення на предмет іпотеки – двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 50,37 кв.м., житловою площею 28,4 кв.м., яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 15.05.2007. Договір іпотеки посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.С. 15.05.2007 року за реєстраційним № 982.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 жовтня 2010 року позов задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Запорізьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» 713652,23 грн у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1-1699-057И від 15.05.2007, 1700 грн – в рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору, 120 грн – в рахунок відшкодування витрат з оплати інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в суді.
Звернуто стягнення на предмет Іпотечного договору № 1-1699-0571 від 15.05.2007, укладеного між Банком «Фінанси та Кредит» Товариством з обмеженою відповідальністю та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.С., реєстраційний № 982, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 50,37 кв.м., житловою площею 28,4 кв.м., яка належить іпотекодавцю ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 15.05.2007, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.С., реєстровий № 980, - шляхом продажу на публічних торгах за ціною, що буде встановлена в рамках виконавчого провадження.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2024 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 жовтня 2010 року.
Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням,  ОСОБА_5 в особі представника – адвоката Кузьмінова Д.В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 жовтня 2010 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що матеріали справи не містять ні доказів укладення кредитного договору, а також договору поруки та договору іпотеки, ні доказів виконання цих правочинів, у зв`язку з чим, позовні вимоги є недоведеними.
Також зазначає, що матеріали справи не містять доказів надіслання позивачем на адресу  ОСОБА_5 вимоги про усунення порушень умов договору в порядку ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».
Відтак неотримання відповідачем вимоги про усунення порушення є підставою для відмови позивачу у позову в частині вимог щодо платежів, строк виконання яких не настав.
Ця ж обставина є підставою для відмови у задоволенні вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Крім того,  ОСОБА_4 в особі представника – адвоката Кузьмінова Д.В. зазначає, що звернувшись до суду у 2010 році, позивач пропустив загальний строк позовної давності до частини платежів, що є підставою для відмови у позові.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 04 липня 2024 року направлено копії матеріалів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Кузьмінова Дмитра Валерійовича на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 жовтня 2010 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Запорізьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя для вирішення процесуального питання про відновлення втраченого судового провадження.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 квітня 2025 року частково відновлене втрачене судове провадження у справі № 2-2632/10 в частині таких документів: 
копії кредитного договору № 1-1699-057И від 15.05.2007, 
копії додатку № 1 до кредитного договору № 1-1699-057И від 15.05.2007;
копії договору поруки № 1-1699-057П від 15.05.2007.
У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог чинного законодавства. Клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.
Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності осіб, які не з`явились.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам оскаржуване рішення суду відповідає.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача законні та обґрунтовані.
Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на таке.
Суд першої інстанції встановив, що обставини, викладені в позовній заяві відповідають дійсності та підтверджені документальними доказами: кредитним договором № 1-1699-057И від 15.05.2007, договором поруки № 1-1699-057П від 15.05.2007, договором іпотеки від 15.05.2007, розрахунком заборгованості, вимогами про повернення заборгованості.
Так, матеріалами справи підтверджено, що 15.05.2007 між ОСОБА_2 та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» укладений кредитний договір № 1-1699-057И, за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит в сумі 46000 доларів США грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 15.05.2027 (т. 1 а.с. 185-186).
У додатку 1 до кредитного договору № 1-1699-057И від 15.05.2007 сторони узгодили графік платежів з урахуванням усього строку кредитування, який також підписаний сторонами (т. 1 а.с. 187-189).
Виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором було забезпечено договором поруки № 1-1699-057 П від 15.05.2007, укладеним між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 , відповідно до якого поручитель на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання солідарно відповідати перед банком по зобов`язанням позивальника, які виникають з умов кредитного договору щодо повернення в повному обсязі наданого кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором (а.с. 190).
Крім того, для забезпечення повернення кредитних коштів за кредитним договором, 15.05.2007між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки, предметом іпотеки є двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 50,37 кв.м., житловою площею 28,4 кв.м., яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 15.05.2007. Договір іпотеки посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.С. 15.05.2007 за реєстраційним № 982. Вартість предмету іпотеки узгоджена сторонами та становить 249390 грн.
Відповідне застереження міститься і в п. 5.1 кредитного договору.
Крім того, матеріалами справи підтверджено і не заперечували сторони, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2021 задоволено заяву ТОВ «Олком-Лізинг» про заміну сторони виконавчого провадження та замінено стягувача за виконавчим листом № 2-2632/2010 у цивільній справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1-1699-057И від 15.05.2007 та звернення стягнення на предмет іпотеки зі стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ТОВ «Олком-Лізинг» (т. 4 а.с. 28-32). Вказана ухвала набрала законної сили, жодним з учасників цієї справи не оскаржена.
Крім того, ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2023 року задоволено заяву ТОВ «Олком - Лізинг» про видачу дублікатів виконавчих листів у цій справі.
Видано ТОВ «Олком - Лізинг» дублікат виконавчого листа № 2-2632/2010, виданого 28.10.2010 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» суми заборгованості в розмірі 715472,23 гривні.
Видано ТОВ «Олком - Лізинг» дублікат виконавчого листа № 2-2632/2010, виданого 28.10.2010 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 50,37 кв. м та житловою площею 28,40 кв. м, яка належить на праві власності ОСОБА_2 , що проживає у АДРЕСА_2 , з ОСОБА_2 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (т. 4 а.с. 80-84).
У листопаді 2023 року ОСОБА_6 в особі представника – адвоката Кузьмінова Д.В. звернулася до суду з апеляційною скаргою.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 24 січня 2024 року апеляційну скаргу 
ОСОБА_6 в особі представника – адвоката Кузьмінова Д.В. залишено без задоволення, ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2023 року залишено без змін.
Під час розгляду вказаної апеляційної скарги судом встановлено, що згідно з актом приймання та передачі до договору про відступлення прав вимоги від 09.10.2020, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Олком-Лізинг» (копія а.с. 57-61), на підставі договорів про відступлення прав вимоги від 09.10.2020 та договору купівлі-продажу майнових прав від 09.10.2020, укладених між сторонами, склали цей акт про передачу банком новому кредитору договору та документи, права вимоги за якими відступаються, у тому числі, оригіналу кредитного договору №1-1699-057И від 15.05.2007 року, укладеного з ОСОБА_2 та оригінал договору поруки №1-1699-057П від 15.05.2007 року, укладеного з ОСОБА_3 .
За повідомленням Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжі ПМУ МЮ (м. Одеса) від 03.04.2023 (а.с. 64-65), перевіркою в АРМ «Виконавець», встановлено, що на примусовому виконанні у відділі перебували виконавчі провадження: 
- ВП 24152138 з примусового виконання виконавчого листа №2-2632/2010 від 28.10.2010, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, про звернення стягнення на предмет іпотечного договору №1-1699-057І від 15.05.2007 року, укладеного між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 , а саме двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю ОСОБА_2 на праві приватної власності з ОСОБА_2 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит». 05.11.2011 було відкрите виконавче провадження (з накладенням арешту на майно боржника). 05.05.2012 головним державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 6 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження»;
- ВП 29882562 з примусового виконання виконавчого листа №2-2632/2010 від 28.10.2010, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» суми боргу у розмірі 715472,23 гривні. 11.11.2011 року було відкрите виконавче провадження. 10.05.2012 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження»;
- ВП 37143225 з примусового виконання виконавчого листа №2-2632/2010 від 28.10.2010, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» суми боргу у розмірі 715472,23 гривні. 20.03.2013 було відкрите виконавче провадження. 27.11.2013 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».
- ВП 43873501 з примусового виконання виконавчого листа №2-2632/2010 від 28.10.2010, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення солідарно з  ОСОБА_2  на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» суми боргу у розмірі 715472,23 гривні. 04.07.2014 було відкрите виконавче провадження. 25.12.2014 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції Закону N 606-XIV, 21.04.1999, чинній на той час, а саме: наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;
- ВП 45033008 з примусового виконання виконавчого листа №2-2632/2010 від 28.10.2010 виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності з ОСОБА_2 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит». 02.10.2014 було відкрите виконавче провадження. 12.12.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції Закону N 606-XIV, 21.04.1999, чинній на той час, а саме: наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.
- ВП 24151093 з примусового виконання виконавчого листа №2-2632/2010 від 28.10.2010 виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» суми боргу у розмірі 715472,23 гривні. 05.01.2011 було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження»;
- ВП 29268530 з примусового виконання виконавчого листа №2-2632/2010 від 28.10.2010 виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» суми боргу у розмірі 715472,23 грн. 06.10.2011 було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження».
Крім того, матеріалами справи підтверджено, що 01.11.2023  ОСОБА_6 в особі представника – адвоката Кузьмінова Д.В. звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2010 у цій справі, яку залишено без задоволення ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2024 року (т. 3 а.с. 39-42).
З цією апеляційною скаргою  ОСОБА_6 в особі представника – адвоката Кузьмінова Д.В. звернулася у червні 2024 року (т. 1 а.с. 128).
Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно з частиною першою статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» (тут і далі - у редакції закону, що діяв на час укладення іпотечного договору) визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).
Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Відповідно до частин першої, третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Отже, законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.
Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.
Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки належить іпотекодержателю.
Відповідно до частин першої, другої статті 35 Закону України у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель  вправі  розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.
Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.
З огляду на вищевикладене, оскільки судом першої інстанції встановлене укладення кредитного договору, договору поруки, а також договору іпотеки, неналежне виконання відповідачем узятих за цими договорами зобов`язань, колегія суддів не встановила підстав для скасування оскаржуваного заочного рішення.
Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять ні доказів укладення кредитного договору, а також договору поруки та договору іпотеки, ні доказів виконання цих правочинів, у зв`язку з чим, позовні вимоги є недоведеними, спростовуються матеріалами справи.
Доводи про нетримання ОСОБА_5 вимоги про усунення порушень умов договору не підтверджені жодними доказами, як і твердження про пропуск загального строку позовної давності до частини платежів за договором.
Колегія суддів наголошує, що відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Звертаючись з апеляційною скаргою у 2024 році на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 жовтня 2010 року, яке перебувало на примусовому виконанні з 2011 року,  ОСОБА_5  в особі представника – адвоката Кузьмінова Д.В. не надала суду жодних доказів на підтвердження своїх доводів, що є її процесуальним обов`язком.
Апеляційний суд підкреслює, що враховуючи строк укладення кредитного договору до 15.05.2027, відповідач не надала суду жодного доказу ні повної, ні часткової сплати заборгованості, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами.
При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, апеляційна скарга не містить. Доводи апеляційної скарги зводяться до необґрунтованих тверджень, які спростовуються матеріалами справи.
За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про те, що в цій справі відсутні причини для скасування заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 жовтня 2010 року з підстав, зазначених в апеляційній скарзі, доводи, наведені ОСОБА_5 в особі представника – адвоката Кузьмінова Д.В. висновків суду першої інстанції не спростовують, тому її слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  в особі представника – адвоката Кузьмінова Дмитра Валерійовича–  залишити без задоволення.
Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 жовтня 2010 року в цій справі – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 19 грудня 2025 року.

Головуючий:

Судді: