Справа № 308/5030/24

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Пилип`юка О. М., представника Закарпатської митниці Держмитслужби України Зубенка І. І., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді у режимі відеоконференції справу про порушення митних правил № 33/4806/860/25, за апеляційною скаргою захисника-адвоката Пилип`юка О. М. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.11.2025. 
Цією постановою:
ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець – АДРЕСА_1 , визнаний винним у порушенні митних правил за ч. 6 ст. 481 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді конфіскації транспортного засобу - легкового автомобіля марки «MERCEDES BENZ GD 300», реєстраційний номерний знак Грузії НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , вартість якого становить 286640 (двісті вісімдесят шість тисяч шістсот сорок) грн 49 коп.
На підставі ч 2 ст. 541 МК України, у разі неможливості конфіскувати легковий автомобіль марки «MERCEDES BENZ GD 300», реєстраційний номерний знак Грузії НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , стягнуто з громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави його вартість.
Стягнуто з ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.
З протоколу про порушення митних правил № 0101/30500/24 від 21.02.2024 та постанови судді від 21.11.2025 вбачається, що 21.02.2024 о 10 год 12 хв до зони митного контролю ділянки «в`їзд в Україну» митного поста «Дякове» Закарпатської митниці, заїхав автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» з українським реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 , під керуванням громадянина України ОСОБА_3 , який перевозив громадян із Румунії до України.
Під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМСУ, внаслідок чого встановлено, що у вище зазначеному автомобілі знаходився громадянин Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), яким 16.02.2020 о 15 год 22 хв, через пункт пропуску «Порубне-Сірет» Чернівецької митниці, в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» на митну територію України ввезено легковий автомобіль марки «MERCEDES BENZ GD 300», реєстраційний номерний знак Грузії НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .
Станом на 21.02.2024 строк тимчасового ввезення даного автомобіля перевищено більше ніж на тридцять діб.
-2-

До митних органів відповідно до бази даних АСМО «Інспектор» з проханням продовження попередньо встановленого терміну тимчасового ввезення вищезазначеного транспортного засобу громадянин Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) не звертався.
Таким чином ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) перевищив встановлений строк тимчасового ввезення на митну територію України легкового автомобіля марки «MERCEDES BENZ GD 300», реєстраційний номерний знак Грузії НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 більше ніж на тридцять діб, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 6 ст. 481 МК України.
Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст. 481 МК України.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат Пилип`юк О. М. просить скасувати постанову судді від 21.11.2025 та звільнити громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП з оголошенням йому усного зауваження, а провадження у справі закрити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що початок перебування ОСОБА_1 на території України припав на спалах коронавірусної хвороби «COVSD-19», для запобігання поширенню якої були встановлені обмеження на перетин державного кордону України. До закінчення граничного терміну тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування на митну територію України, транспортний засіб КОБАКХІДЗЕ Давіта зламався, та у зв`язку з його несправністю та відсутністю коштів на ремонт, він не міг вчасно вивезти його за межі митної території України. Водночас, через необізнаність законодавства України, ОСОБА_1 до митних органів, з приводу можливості вивезення транспортного засобу марки «MERCEDES BENZ GD 300», реєстраційний номерний знак Грузії НОМЕР_1 , у зв`язку з його несправністю не звертався. В подальшому, продовжуючи перебувати на території України, з метою захисту державного суверенітету та територіальної цілісності України, у 2024 році долучився до добровольчого підрозділу «Грузинський Національний Легіон», де проходив військову службу. З січня 2025 року і по теперішній час, КОБАКХІДЗЕ Давіт проходить військову службу в складі Збройних сил України. В період проходження військової служби ОСОБА_1 відремонтував транспортний засіб марки «MERCEDES BENZ GD 300», реєстраційний номерний знак Грузії НОМЕР_1 , та забрав його з собою для використання під час виконання поставлених завдань із захисту державного суверенітету та територіальної цілісності України. Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_1 виду стягнення за порушення митних правил, суд першої інстанції не в повній мірі врахував тяжкість, характер, і спосіб вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність настання значних суспільно-небезпечних наслідків від його вчинення. Матеріали справи не містять жодних даних, які б безпосередньо, поза розумним сумнівом вказували на наявність у ОСОБА_1 умислу на порушення вимог митного контролю. Поряд з тим, притягуючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 481 МК України, суд першої інстанції застосував найвище стягнення, а саме конфіскацію транспортного засобу, вартість якого становить 286640 грн 49 коп., а у разі неможливості його конфіскувати постановив стягнути на користь держави його вартість. Разом з тим, транспортний засіб марки «MERCEDES BENZ GD 300», реєстраційний номерний знак Грузії НОМЕР_1 , використовується КОБАКХІДЗЕ Давітом під час виконання бойових завдань, автомобіль може бути знищений в будь-який момент, а тому його неможливо буде конфіскувати. У зв`язку з чим, на ОСОБА_1 буде покладено неспівмірно велике стягнення у розмірі вартості транспортного засобу, а це 286640 грн 49 коп., при тому, що мінімальний розмір штрафу в межах санкції ч. 6 ст. 481 МК України становить 136000 грн. Таким чином, суд першої інстанції взагалі не врахував положення ст. 33 КупАП. 
-3-

Крім того, в апеляційній скарзі порушується питання поновлення строку. В обґрунтування клопотання захисник вказує на те, що за його клопотанням судове засідання мало відбутися у режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, однак з невідомих причин, призначене судове засідання, як і інші судові засідання у даній справі, не було проведено, та відкладено на іншу дату. У призначений день та час розгляду справи, захисник очікував на приєднання до розгляду справи за допомогою сервісу «ВКЗ», однак цього зроблено не було. Про наявність постанови суду першої інстанції від 21.11.2025 стало відомо лише 28.11.2025 з підсистеми Електронний суд. Відтак вважає строк пропущеним з поважних причин та просить такий поновити. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Пилип`юка О. М., які підтримали апеляційну скаргу, представника Закарпатської митниці Зубенка І. І., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційна скарга підлягають задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до адміністративної відповідальності, її розгляд проведено судом першої інстанції без його участі та участі його захисника, а дані про належне виконання судом першої інстанції вимог ст. 285 КУпАП у матеріалах справи відсутні, тому причини пропуску строку на подання апеляційної скарги визнаються поважними, у зв`язку з чим такий строк підлягає поновленню.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
За приписом п. 3 ч. 1 ст. 8 МК України державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.
Згідно ст. 486 МК України та ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями ст. 489 МК України та ст. 280 КУпАП встановлено, що при розгляді справи підлягають з`ясуванню такі обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують її відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На переконання апеляційного суду, при розгляді справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані у повній мірі.
Факт перевищення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) встановленого ст. 380 МК України строку тимчасового ввезення транспортного засобу марки «MERCEDES BENZ GD 300», реєстраційний номерний знак Грузії НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 в режимі тимчасового ввезення до одного року, підтверджується доказами, а саме: даними протоколу про порушення митних правил № 0101/30500/24 від 08.01.2023, поясненнями ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ); витягом з ЄАІС Держмитслужби та АСМО «Інспектор» від 08.01.2023, про що не заперечує і сам ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).
Вказані докази, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.

-4-

Наведеними доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, у повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у порушенні митних правил, передбачених ч. 6 ст. 481 МК України, що захисником в апеляційній скарзі, не оспорюється. 
Доводи захисника про те, що перевищення строку тимчасового ввезення відбулося у зв`язку зі спалахом коронавірусної хвороби «COVID-19», для запобігання поширенню якої були встановленні обмеження на перетин державного кордону України, не заслуговують на увагу і такі відхиляються з тих підстав, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до митних органів із заявою про продовження терміну вивезення транспортного засобу, ввезеного в режимі «тимчасове ввезення до 60 днів», через існування обставин непереборної сили чи через хворобу, не звертався.
Крім того, наявність на території України карантинних заходів у зв`язку із поширенням на території України гострої респіраторної хвороби «COVID-19», спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 жодним чином не перешкоджало ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) відповідно до вимог ст. 192, 460 МК України звернутись із відповідною заявою до митного органу, у якій вказати причини неможливості вивезення транспортного засобу.
Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно з частиною 3 статті 120 МК України підтвердження факту знищення товарів унаслідок аварії або дії обставин непереборної сили має відбуватися відповідно до розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657, і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.10.2012 за № 1669/21981.
На врегулювання відповідних питань актом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику прямо вказується в МК України.
Обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.
Залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.
При цьому, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.
Керівник митного органу, в зоні діяльності якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, або особа, що 

-5-

виконує його обов`язки, після отримання заяви невідкладно організовує проведення огляду території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, за винятком випадків, коли такий огляд проводити недоцільно з урахуванням характеру аварії чи обставин непереборної сили та їх наслідків. Огляд території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, також не проводиться у разі відсутності протягом тривалого часу внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили можливості дістатися до місця пригоди.
За результатами огляду складається акт встановленої форми у трьох примірниках. Один примірник акта вручається особі, відповідальній за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, другий - невідкладно надсилається митному органу, під контролем якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, а третій - залишається у справах митного органу, посадовими особами якого він був складений.
Натомість доводи апеляційної скарги про наявність підстав для закриття провадження у справі з огляду на обставини військової агресії Російської Федерації проти України, яка стала підставою введення воєнного стану 24.02.2022, слід визнати недоречними, оскільки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) не звертався в митний орган України про продовження строку тимчасового ввезення транспортного засобу та не повідомляв митний орган України про обставини, які унеможливлюють вивезення транспортного засобу за межі України. 
Документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили, виданих компетентними органами (установами) та засвідчених в установленому порядку до митниці не надано.
Таким чином, доводи захисника про те, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) не мав можливості вивезти за межі митної території України належний йому транспортний засіб у відповідний термін внаслідок настання форс-мажорних обставин, а саме, встановлення карантину на території України з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби «COVID-19» та введення в Україні з 24.02.2022 воєнного стану слід визнати необґрунтованими, оскільки жодних обставин які б свідчили про його намагання вчинити певні дії пов`язані із вивезенням за межі митної території України вищевказаного транспортного засобу, у визначений зобов`язанням термін, судом не встановлено.
Апеляційний суд зауважує, що в умовах запровадженого в Україні воєнного стану, обмеження пересування іноземних громадян напрямком на в`їзд чи виїзд з України не запроваджувався, тому ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) мав змогу вивезти вказаний транспортний засіб через будь-який пункт пропуску для автомобільного сполучення.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені. 
Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

-6-
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Відповідно до «Примітки» до ст. 22 КУпАП положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2, 122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою - п`ятою статті 126, статтями 130, 161-1 і 173-2 цього Кодексу.
Отже, законодавцем не встановлено заборони щодо можливості звільнення особи від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, оскільки таких обмежень примітка до ст. 22 КУпАП не передбачає. 
Малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.
Питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується правозастосовчим органом (посадовою особою).
Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄСПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Таким чином, суд апеляційної інстанції враховує фактичні обставини справи, зокрема те, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) вперше притягається до адміністративної відповідальності, бере участь у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, зокрема з 18.11.2024 по 18.11.2025 проходив службу в добровольчому військовому підрозділі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », про що свідчить посвідчення № НОМЕР_4 , а з січня 2025 року та по теперішній час проходить військову службу в складі Збройних сил України, що підтверджується довідками виданими військовою частиною НОМЕР_5 від 10.12.2025 та 30.12.2025, за час служби, а саме 06.12.2024 був нагороджений медаллю «Хрест. Почесна відзнака». Відтак, доводи апеляційної скарги про те, що транспортний засіб марки «MERCEDES BENZ GD 300», реєстраційний номерний знак Грузії НОМЕР_1 використовується ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) під час виконання ним бойових завдань, заслуговують на увагу. 

-7-

Тому, оцінюючи в сукупності дії, наслідки та ставлення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до вказаних дій, з урахуванням даних, що характеризують його особу, апеляційний суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) положення ст. 22 КУпАП та звільнити його від адміністративної відповідальності, у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення і обмежитися усним зауваженням.
На думку апеляційного суду, застосування такого заходу, як усне зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети – виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга особи підлягає задоволенню, а постанова судді скасуванню з постановленням рішення про звільнення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) від адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 481 МК України, у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 22, 284, 294 КУпАП, ст. 527-530 МК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника-адвоката Пилип`юка О. М. про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.11.2025.
Апеляційну скаргу захисника-адвоката Пилип`юка О. М. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.11.2025 щодо ОСОБА_1 скасувати.
На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 481 МК України за малозначністю й оголосити йому усне зауваження, а провадження у справі закрити на підставі п. 3 ч.1, ч. 2 ст. 284 КУпАП.
Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя