Справа № 712/17022/25
Провадження № 2-а/712/11/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2026 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого - судді Пономаря В.О., 
за участю секретаря судового засідання Рясик Д.Д.,
представника позивача Накоп`юка Я.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 02.12.2025 № R232022, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17 000 грн.
В обґрунтування позову зазначає, що оскаржуваною постановою його притягнуто до відповідальності у зв`язку з непроходженням повторного медичного огляду (ВЛК) у строк до 05.06.2025. Позивач вказує, що він є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується відповідними документами, а тому вимога щодо проходження повторного медичного огляду до 05.06.2025 на нього не поширюється як на особу з інвалідністю, у зв`язку з чим подія та склад адміністративного правопорушення відсутні, а провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Крім того позивач зазначає, що у застосунку «Резерв+» відображались відомості про порушення правил військового обліку, у зв`язку з чим він 01.12.2025 подав через електронний кабінет заяву в порядку ст. 279-9 КУпАП (для врегулювання питання за відсутності можливості особистої явки), однак, на його думку, навіть за такого порядку розгляду уповноважена посадова особа зобов`язана дотриматися вимог ст. 247, 280, 283 КУпАП при винесенні постанови. Натомість оскаржувана постанова, як стверджує позивач, цим вимогам не відповідає, зокрема, у ній некоректно зазначені персональні дані (ім`я позивача), що, на його переконання, свідчить про порушення вимог щодо змісту постанови.
Окремо позивач посилається на приписи ст. 38 КУпАП щодо строків накладення адміністративного стягнення, стверджуючи, що інкриміноване діяння не є триваючим, а строк притягнення до відповідальності сплив до моменту винесення постанови. 
Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався.
2. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді
Позов подано представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Накоп`юком Я.В. 12.12.2025 до Соснівського районного суду м. Черкаси. 
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.12.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судовому засіданні 05.01.2026 представник позивача Накоп`юк Я.В. позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити зазначені в ньому позовні вимоги.
Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, а також будь-яких заяв щодо причин відсутності в судовому засіданні на адресу суду не направив. 
Виходячи з приписів ч. 3 ст. 268 КАС України суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання.
Суд 05.01.2026 перейшов до стадії ухвалення рішення.
3. Фактичні обставини, встановлені судом
Начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 . 02.12.2025 винесено постанову № R232022 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.
Із змісту вказаної постанови вбачається, що підставою для її винесення стали відомості з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відповідно до яких позивач має вік понад 25 років, не має групи інвалідності та не пройшов військово-лікарську комісію (ВЛК), у зв`язку з чим позивач допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. У постанові також зазначено, що 01.12.2025 від позивача надійшла заява через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста про визнання факту вчинення правопорушення та згоду на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності.
На підтвердження подання такої заяви суду надано її копію, адресовану начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 , у якій ОСОБА_1 зазначено, що ним допущено порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме: не пройшов (відмовився проходити) ВЛК, із згодою на розгляд матеріалів за його відсутності.
Разом із тим, до матеріалів справи долучено військово-обліковий документ із сервісу «Резерв+», сформований 05.12.2025, із якого вбачається, що позивач перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 як військовозобов`язаний, у документі також наведено відомості про: групу інвалідності – інвалідність 2-ї групи, наявність постанови ВЛК: «непридатний у мирний час, обмежено придатний у воєнний час», із зазначенням дати ВЛК 01.10.2008, відображення відстрочки: п. 2 ч. 1 ст. 23, із приміткою «відстрочка до завершення мобілізації»; адресу проживання за межами України; позначку «дані уточнено вчасно», дата уточнення даних 12.07.2024.
На підтвердження статусу особи з інвалідністю суду подано копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) серії 12 ААВ № 356801, у якій зазначено, що ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності безтерміново. Дата огляду 11.11.2021.
Також до матеріалів справи долучено копію пенсійного посвідчення Пенсійного фонду України серії НОМЕР_1 , з якого вбачається, що позивач є одержувачем пенсії по інвалідності, зазначено 2 групу (загальне захворювання), строк дії посвідчення – довічно.
4. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права 
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача. 
У ст. 7 КУпАП закріплено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Статтею 279-9 КУпАП передбачено, що у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених ст. 210 і 210-1 цього Кодексу, але не пізніше дня розгляду справи про таке адміністративне правопорушення, особа може звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, в якому вона перебуває на обліку, із заявою, в якій особа зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. Зазначена заява подається особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, особисто в письмовій формі або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України протягом трьох днів після отримання такої заяви зобов`язані перевірити викладені у ній фактичні дані про визнання особою правопорушення та надання нею згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності і з дотриманням вимог ст. 247, 280, 283 цього Кодексу винести постанову по справі, у тому числі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
За приписами ст. 280 КУпАП при розгляді справи орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно зі ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Частиною 3 цією статті визначено, що вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За визначенням, наведеними у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 року строком на 30 діб, який продовжувався і триває дотепер.
Згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено загальну мобілізацію.
Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Статтею 22 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що громадяни України зобов`язані зокрема, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України-за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Згідно з ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:
- уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;
- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;
- проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону,-за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;
- проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі.
Згідно з п. 2,4 п. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів, Додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні:
- прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів;
- проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів.
Згідно з ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
Питання військово-лікарської експертизи вирішуються спеціальним законодавством, а саме - Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402.
З 04.05.2024 набрав чинності Закон України від 21.03.2024 № 3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». Цим документом з положень законодавства про військовий обов`язок і військову службу виключено такі визначення як «обмежено придатний до військової служби» та «непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час». Ним же було передбачено, що громадяни України, які були визнані обмежено придатними до набрання чинності цим Законом, протягом 9 місяців з дня набрання ним чинності підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби.
У відповідність до зазначеного Закону України був приведений наказ Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», яким визначається процедура проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями.
Водночас, до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» Законом України № 4235-ІХ від 12.02.2025 було внесено зміни і викладено положення у наступній редакції:
«2. Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України-до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду».
З письмових доказів, досліджених судом, убачається, що позивачу встановлено ІІ групу інвалідності безтерміново та він є одержувачем пенсії по інвалідності; у військово-обліковому документі з сервісу «Резерв+» відображено: інвалідність 2-ї групи, наявність постанови ВЛК («непридатний у мирний час, обмежено придатний у воєнний час», дата 01.10.2008), а також наявність відстрочки з посиланням на п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» із приміткою «до завершення мобілізації», і позначено, що дані уточнено вчасно (12.07.2024).
Натомість оскаржувана постанова № R232022 мотивована тим, що за даними реєстру позивач «не має групи інвалідності» та «не пройшов ВЛК», у зв`язку з чим зроблено висновок про вчинення правопорушення.
Суд виходить із того, що обов`язок проходження повторного медичного огляду (ВЛК) до 05.06.2025 встановлювався законодавцем для визначеного кола осіб, водночас нормативне регулювання прямо передбачає виключення для осіб, визнаних у встановленому порядку особами з інвалідністю. Отже, ключовим для вирішення спору є встановлення, чи належить позивач до кола осіб, на яких поширюється зазначений обов`язок.
Надані позивачем документи МСЕК і пенсійного забезпечення є належними письмовими доказами того, що на момент, який охоплюється подією вчинення правопорушення у період з 04.05.2024 до 05.06.2025, позивач мав статус особи з інвалідністю ІІ групи, причому безтерміново, а отже належав до категорії, на яку відповідний обов`язок не поширюється. Ці ж відомості кореспондуються з даними військово-облікового документа «Резерв+», який, хоча і сформований після винесення постанови, відображає статус та облікові відомості позивача в системі обліку.
Отже, з огляду на встановлений статус позивача як особи з інвалідністю, суд доходить висновку, що відповідач не довів наявності в позивача юридичного обов`язку проходити повторний медичний огляд до 05.06.2025, невиконання якого покладено в основу притягнення до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. За відсутності такого обов`язку відсутній склад адміністративного правопорушення.
Суд встановив, що 01.12.2025 позивач подав через електронний кабінет заяву про визнання факту вчинення правопорушення і згоду на розгляд справи за його відсутності. Водночас сама по собі наявність такої заяви не звільняє посадову особу відповідача від виконання вимог ст. 280 КУпАП щодо обов`язку з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи підлягає особа відповідальності, та від перевірки обставин, які виключають провадження у справі (ст. 247 КУпАП).
Порядок розгляду, передбачений ст. 279-9 КУпАП, є спрощеним за формою, однак не скасовує імперативної вимоги законності притягнення до відповідальності та необхідності встановлення складу правопорушення. Притягнення до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності передбачених законом підстав, а не виключно з огляду на волевиявлення особи (ст. 7 КУпАП).
Отже, навіть за умови подання заяви, відповідач зобов`язаний був перевірити фактичні дані щодо статусу позивача, зокрема інвалідності, оскільки саме ці обставини визначають, чи існує відповідний обов`язок та чи є склад правопорушення. Натомість у постанові відтворено твердження про відсутність у позивача інвалідності, що суперечить наданим суду письмовим доказам і свідчить про те, що при винесенні постанови відповідач не забезпечив повного та об`єктивного з`ясування обставин, як того вимагає ст. 280 КУпАП.
Крім того, суд бере до уваги доводи позивача про недотримання вимог до змісту постанови (ст. 283 КУпАП), зокрема щодо коректності персональних даних, а також на сплив строків притягнення до адміністративної відповідальності (ст. 38 КУпАП). Водночас, зважаючи на встановлений судом висновок про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях позивача, наведені доводи не є визначальними для вирішення спору.
Разом із тим суд зауважує, що у справах цієї категорії відповідач має довести не лише факт невиконання обов`язку, а й усі юридично значимі обставини, які обґрунтовують застосування адміністративного стягнення, у тому числі (за наявності спору) обставини щодо моменту виявлення правопорушення та дотримання строків притягнення. Таких доказів відповідач суду не надав.
5. Висновок суду
 
Оцінивши зібрані у справі докази за правилами ст. 90 КАС України, суд доходить висновку, що оскаржувана постанова № R232022 від 02.12.2025 винесена без належного встановлення наявності у позивача обов`язку проходити повторний медичний огляд до 05.06.2025 та без підтвердження складу адміністративного правопорушення.
Оскільки позивач є особою з інвалідністю ІІ групи (безтерміново), а вимога щодо повторного медичного огляду до 05.06.2025 на таких осіб не поширюється, суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
За таких обставин позов підлягає задоволенню шляхом скасування постанови № R232022 та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
6. Розподіл судових витрат
Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позов позивача задоволено у повному обсязі, беручи до уваги заявлену у прохальній частині позовної заяви вимогу про стягнення із відповідача судових витрат зі сплати судового збору, суд, керуючись ч. 1 ст.139 КАС України, підлягають до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача як суб`єкта владних повноважень судові витрати позивача, понесені у зв`язку з поданням цього позову до суду у виді судового збору в розмірі 484,48 грн.
Керуючись ст. 77, 229, 242, 286 КАС України, суд,
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.
Постанову від 02.12.2025 № R232022 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн 48 (сорок вісім) коп.
Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складено 09.01.2026.
Сторони у справі:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя            В.О. Пономар