Номер провадження: 33/813/356/26
Номер справи місцевого суду: 496/5270/25 
Головуючий у першій інстанції Горяєв І. М. 
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.02.2026 року м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання Шахової О.В., 
розглянувши апеляційну скаргу захисниці Приліпко Ірини Леонідівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 
на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 16 грудня 2025 року
встановив:
Постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 16 грудня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАПта накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вирішено питання щодо судового збору.
Судом першої інстанції встановлено, що 03 серпня 2025 року о 21:10 годин, 
ОСОБА_1 за адресою: Одеська область, Одеський район, автодорога Київ-Одеса БП Дачне 452 км, керував автомобілем «Scania», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, підвищена жвавість, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на відеозапис.
В апеляційній скарзі захисниця Приліпко І.Л., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , просить скасувати постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 16 грудня 2025 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
За доводами апеляційної скарги після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , останній на вимогу поліцейського надав посвідчення водія для перевірки. Через деякий час поліцейські повідомили, що ОСОБА_1 перебуває в «розшуку» ІНФОРМАЦІЯ_1 та запропонували вийти з машини. ОСОБА_1 відмовився, в результаті чого під колеса автомобіля поліцейські поклали пристрої примусової зупинки транспортного засобу («їжаки») та заблокували подальший рух авто, тим самим здійснили відносно нього затримання з метою доставлення до ТЦК. Після того, як ОСОБА_1 відмовився виходити з авто, поліцейські з метою «виманювання» водія з авто вирішили між собою, що необхідно штучно створити підстави для проведення медичного огляду задля подальшого направлення ОСОБА_1 не до медичного закладу, а до ТЦК (відеозапис «01 ЕПР1 411485 ОСОБА_1 ст.130.mp4», час на записі – 02:50). Близько о 21:16 (відеозапис «00 ЕПР1 411485 ОСОБА_1 ст.130.mp4», час на записі – 00:55) поліцейські, реалізуючи свій план «виманювання» водія з авто, запропонували ОСОБА_1 проїхати з ними до медичного закладу, бо на їх думку він мав ознаки сп`яніння. ОСОБА_1 запропонував подихати в пристрій «Драгер», але поліцейські сказали, що виявили ознаки саме наркотичного сп`яніння, при цьому які саме ознаки – не повідомили, направлення у встановленій письмовій формі на огляд не надали, так як складати його почали приблизно о 21:41 (відеозапис «00 ЕПР1 411485 ОСОБА_1 ст.130.mp4», час на записі – 26:20) одночасно з протоколом про адміністративне правопорушення, в направленні також відсутній час його складення. На пропозицію поліцейських щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 не відмовлявся, про що неодноразово їм повідомляв. Виходячи з дій працівників поліції, ОСОБА_1 був впевнений, що це необхідно задля того, щоб доставити його до ТЦК, тому він пропонував проїхати в медичний заклад на своєму авто, але йому повідомили, що до медичного закладу необхідно проїхати в службовому авто. В той час, коли ОСОБА_1 спілкувався з директором ТОВ «Прайд Сервіс» щодо виклику адвоката, поліцейський зробив висновок, що він відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, а тому є підстави для складення протоколу про адміністративне правопорушення та вилучення посвідчення водія (відеозапис «00 ЕПР1 411485 ОСОБА_1 ст.130.mp4», час на записі – 02:15). Згодом, ОСОБА_1 повідомив, що очікує адвоката, який прибуде о 7 ранку, але поліцейські відмовилися його чекати, чим порушили ст. 268 КУпАП. 
У той час, коли працівник поліції складав протокол про адміністративне правопорушення, о 21:47 приїхав білий автомобіль, який став перед авто ОСОБА_1 , з якого вийшли 3 людини у військовій формі, які, ймовірно, є працівниками ТЦК (відеозапис «00 ЕПР1 411485 ОСОБА_1 ст.130.mp4», час на записі – 32:25). Близько 22:01 працівник поліції ознайомлював ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення, при цьому ОСОБА_1 постійно говорив про те, що він не відмовляється від проходження медичного огляду. В протоколі зазначив: «Не згоден», поставив свій підпис та отримав його копію (відеозапис «00 ЕПР1 411485 ОСОБА_1 ст.130.mp4», час на записі – 1:50:25). Згодом один із поліцейських зателефонува на лінію на 102 та повідомив про те, що зупинили ОСОБА_1 , який перебуває в розшуку як «ухилянт», закрився в авто і не виходить, відмовляється спілкуватися (відеозапис «00 ЕПР1 411485 ОСОБА_1 ст.130.mp4», час на записі – 2:02:20). Поліцейські постійно наполягали на тому, щоб ОСОБА_1 вийшов з машини, спочатку для проходження огляду на стан сп`яніння, потім щоб поставив свій підпис на протоколі про адміністративне правопорушення. До ранку 04.08.2025 ОСОБА_1 знаходився в своєму авто, не міг поїхати, так як під колесами були пристрої примусової зупинки транспортного засобу («їжаки») та перекритий рух білим автомобілем з, ймовірно, працівниками ТЦК. 04.08.2025 починаючи з 07:00 ОСОБА_1 залишив декілька скарг на дії працівників поліції на скорочений номер екстреного виклику поліції «102» щодо безпідставної зупинки на блокпосту «Дачне» та незаконно винесеного протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП; щодо неприбуття наряду поліції за результатом розгляду попередньої скарги; щодо неналежного реагування на його скаргу, що підтверджується листом Головного управління Національної поліції в Одеській області №160029-2025 від 28.08.2025 (копія додається). В результаті близько 13:00 04.08.2025 до ОСОБА_1 приїхав директор ТОВ «Прайд Сервіс», який прибрав «їжаки» та вони поїхали до Миколаївського обласного центру психічного здоров`я, де ОСОБА_1 пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння за результатами якого отримав виписку № 750 від 04.08.2025 з відміткою «тверезий». Посилаючись на викладене вище, захисниця стверджує, що правоохоронцями були створені штучні умови для проведення огляду на стан сп`яніння, тому відсутні підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Суд першої інстанції залишив поза увагою те, що поліцейські штучно створили обставини для того, щоб ОСОБА_1 вийшов з автомобіля задля доставлення його до ТЦК, що підтверджується відеозаписом «01 ЕПР1 411485 ОСОБА_1 ст.130.mp4» (час на записі – 02:50), де один із поліцейських при розмові з колегою сказав: «зараз йому ( ОСОБА_1 ) в медичний заклад запропоную поїхати … будем везти його відразу в ТЦК». На запитання іншого поліцейського: «замість медичного закладу?» відповів: «звісно».
Разом з апеляційною скаргою захисниця подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовує тим, що справу розглянуто без участі 
 ОСОБА_1 та його захисниці, станом на час звернення з апеляційною скаргою сторона захисту не отримувала повний текст оскаржуваної постанови.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисниця Приліпко І.Л. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідальності ОСОБА_1 та його захисниці Приліпко І.Л.
Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду та таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.
При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.
Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання може бути задоволене.
Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Так, 16 грудня 2025 року судом прийнято оскаржуване судове рішення, тому у відповідності до ст. 294 КУпАП перебіг строку на апеляційне оскарження цієї постанови суду розпочався з 17 грудня 2025 року і закінчився 26 грудня 2025 року. 
Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.
З матеріалів справи убачається, що справу розглянуто без участі ОСОБА_1 та його захисниці Приліпко І.Л., копію повного тексту оскаржуваної постанови у порядку, передбаченому ст. 285 КУпАП, сторона захисту не отримувала, тому за таких обставин апеляційний суд вважає, що апелянту потрібно поновити строк на апеляційне оскарження. 
Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує таке.
Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя виходив із того, що його підтверджується зібраними у справі доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 411485 від 03 cерпня 2025 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03 cерпня 2025 року, відеозаписом, відповідно до якого підтверджено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Крім цього, суд відхилив за недоведеністю аргументи сторони захисту про створення правоохоронцями штучних передумов для проходження водієм огляду на стан наркотичного сп`яніння.
З такими висновками судді, апеляційний суд не погоджується, з огляду на таке.
У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже під час розгляду справи, законодавець покладає на суд обов`язок, обумовлений з`ясуванням істотних обставин справи, перелік яких регламентовано законом, які слугують правовими підставами (підґрунтям) для прийняття рішення про визнання особи винуватою у скоєнні інкримінованого правопорушення та застосування до неї заходу державного примусу у вигляді накладення стягнення.
При цьому, законодавець у положеннях ст. 7 КУпАП констатує, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.
Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я (ч. 4ст. 266 КУпАП).
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).
Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів, регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року N 1452/735 (далі - Інструкція).
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (п. 4 розділу I Інструкції).
Ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 розділу I Інструкції).
У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п. 12 Розділу II Інструкції).
Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відтак, тягар доказування на предмет доведеності достатності доказів винуватості ОСОБА_1 , у скоєні інкримінованого адміністративного правопорушення покладено на особу, що складала протокол про адміністративне правопорушення, тобто поліцейського.
Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №411485 від 03 серпня 2025 року убачається, що: «03 серпня 2025 року приблизно о 21:10 год в Одеській області, Одеському районі, ад Київ-Одеса БП Дачне, 452 км, водій ОСОБА_1 керував тз «Scania R124LA» днз НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, підвищена жвавість, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ООМЦПЗ ООР водій відмовився на ПВР 474315, 473750, 474234, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР».
У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив: «не згоден». 
З відеозаписів, долучених до матеріалів справи убачається, що в межах блокпосту правоохоронцями зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , під час спілкування з яким встановлено, що він знаходиться у розшуку ТЦК та СП, подальший рух транспортного засобу правоохоронцями заблоковано за допомогою спеціальних засобів. Під час спілкування між собою, один з поліцейських зазначив, що водієві потрібно запропонувати пройти огляд у закладі охорони здоров`я, та у разі, якщо він погодиться, то поруч має бути 3 людини, щоб одразу відвести його в ТЦК. Крім цього, цей поліцейський відповідаючи на запитання іншого працівника поліції підтвердив, що водія має бути доставлено саме до ТЦК та СП, замість закладу охорони здоров`я, мотивуючи це тим, що він тривалий час безвідповідально їздить через блокпости, знаходячись у розшуку (21:13:50-21:14:14 – час вказаний на відеозаписі з ПВР №411485). Після чого, поліцейські попрямували до кабіни транспортного засобу у якому знаходився ОСОБА_1 та запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, при цьому не повідомили водія про наявність у нього будь-яких ознак такого сп`яніння, які є підставами для направлення на огляд. ОСОБА_1 заперечував факт знаходження у стані сп`яніння, запропонував пройти огляд на місці зупинки, як за допомогою алкотестеру, так і шляхом здачі аналізів. Також запропонував проїхати до закладу охорони здоров`я на власному транспортному засобі, посилаючись на те, що у тому разі, якщо він на вимогу правоохоронців вийде із салону транспортного засобу, то його буде доставлено до ТЦК та СП. Такі дії водія поліцейськими були розцінені, як відмова від виконання обов`язку, передбаченого п.2.5 ПДР, що у подальшому слугувало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. Як свідчить відеозапис, згодом на місце події також прибули особи у військовій формі, ймовірно працівники ТЦК та СП. 
З викладеного вище убачається, що у дійсності вимога щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, висловлена правоохоронцями на адресу ОСОБА_1 , обумовлена не через виявлення у останнього ознак наркотичного сп`яніння, про існування яких правоохоронці не повідомляли водія взагалі, а у зв`язку із створенням штучних передумов, за яких ОСОБА_1 мав покинути салон транспортного засобу з метою подальшого його доставлення до ТЦК та СП, оскільки саме такої домовленості попередньо досягли між собою правоохоронці перед тим, як запропонувати ОСОБА_1 пройти огляд у закладі охорони здоров`я.
Отже, у цьому конкретному випадку, вимога адресована водієві щодо необхідності виконання ним обов`язку, передбаченого п.2.5 ПДР, не була спрямована на досягнення легітимної правової мети, тобто проходження водієм огляду на стан наркотичного сп`яніння з підстав, визначених законодавством, а була використана правоохоронцями, як спосіб спонукати водія залишити салон транспортного засобу.
Апеляційний суд зауважує, що такі дії правоохоронців не відповідають вимогам законодавства, оскільки знаходяться за межами правового поля.
Неправомірні дії суб`єкта владних повноважень не можуть слугувати правовою підставою для застосування до особи негативних юридичних наслідків, у тому числі у виді притягнення до адміністративної відповідальності. 
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що можливе (ймовірне) недотримання ОСОБА_1 вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та його перебування у розшуку (а.с. 41), не є правовою підставою для направлення водія на огляд на стан наркотичного сп`яніння.
З відеозаписів убачається, що фактично будь-які ознаки наркотичного сп`яніння, зокрема і ті, що зазначені у направленні (зіниці очей не реагують на світло, підвищена жвавість, почервоніння обличчя), правоохоронцями не встановлювалися на місці події та про їх існування поліцейські не повідомляли водія.
Викликає раціональний сумнів взагалі щодо констатування поліцейськими у 
ОСОБА_1 такої ознаки наркотичного сп`яніння, як зіниці очей не реагують на світло, зважаючи на те, що протягом усього часу ОСОБА_1 не залишав салон транспортного засобу (кабіну вантажівки), та правоохоронці не здійснювали візуальний (зовнішній) огляд стану його очей, перевірку реакції зіниць очей на світло не проводили. 
З метою спростування версії правоохоронців щодо можливого (ймовірного) перебування у стані сп`яніння, стороною захисту до суду першої інстанції надано копію виписки №750 від 04 серпня 2025 року, виданої Миколаївським обласним центром психічного здоров`я, згідно з якою ОСОБА_1 є тверезим. Результат «Alcotest 6820» - 0,0 проміле, сечі на вміст наркотичних речовин – негативний (а.с. 38).
Про вказані вище обставини з наданням доказів на підтвердження зазначених аргументів, сторона захисту повідомляла суд першої інстанції у клопотанні про закриття провадження у справі (а.с. 27-33).
Втім, як убачається з мотивувальної частини оскаржуваної постанови, наведені вище доводи сторони захисту судом відхилені за відсутності належного обґрунтування. 
Апеляційний суд звертає увагу, що згідно з положеннями частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах "Малофєєва проти росії" ("Malafeyeva v. russia", рішення від 30 травня 2013 року, заява N 36673/04) та "Карелін проти росії" ("Karelin v. russia" заява N 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності є винною у вчиненні цього правопорушення.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту.
За результатами апеляційного перегляду справи, апеляційний суд вважає слушними та такими, що знайшли своє підтвердження доводи сторони захисту щодо відсутності правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з підстав, викладених та зафіксованих у змісті протоколу про адміністративне правопорушення, з огляду на фактичні обставини цієї справи. 
За вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Зважаючи на викладене вище, апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови суду та закриття провадження у цій справі.
У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити, а оскаржувану постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 16 грудня 2025 року скасувати та закрити провадження у справі на підставі 
п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП,
постановив:
Клопотання захисниці Приліпко Ірини Леонідівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити та поновити строк на апеляційну оскарження постанови судді Біляївського районного суду Одеської області від 16 грудня 2025 року.
Апеляційну скаргу захисниці Приліпко Ірини Леонідівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 16 грудня 2025 року скасувати.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко