ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 січня 2026 року м. Житомир справа № 240/13334/25
категорія 106030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Міністерства оборони України, в якому просить суд:
- визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням II групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04.04.2025 року № 23/в;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку зі встановленням II групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, в розмірі 300- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.06.2021 року Житомирської обласною МСЕК №2 позивачу з 19.05.2021 року встановлено II групу інвалідності на підставі захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. У зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, в липні 2021 року позивач звернувся до Міністерства внутрішніх справ України із заявою та усіма необхідними документами для призначення та виплати одноразової грошової допомоги передбаченої статтею 16 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Проте, розглянувши подані документи, МВС відмовило позивачу у призначенні спірної грошової допомоги. Відмову у призначенні спірної грошової допомоги обгрунтувано тим, що позивач проходив військову службу у військовій частині внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ російської федерації, а тому, МВС не є уповноваженим органом для виплати спірної допомоги. Вказане рішення позивач оскаржив до суду. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 у справі №240/30952/21 позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2024 року у справі №240/30952/21 рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року залишено без змін. Враховуючи правові висновки вказаного судового рішення, в серпні 2024 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою та пакетом документів для направлення таких документів на розгляд Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби. За результатами розгляду протокольним рішенням від 04.04.2025 року № 23/в комісія МОУ відмовила у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із тим, що позивачем пропущено трирічний термін що дає право на звернення для призначення спірної допомоги. Позивач вважає, що ним дотримано строк для звернення, оскільки він первинно звернувся для призначення спірної допомоги в липні 2021 року - тобто в межах трирічного строку, а відмова відповідача є незаконною.
Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). 
Відповідач позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити повністю, надав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що особи, які мають право на одноразову грошову допомогу, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення такого права. Днем виникнення права на отримання допомоги є дата, зазначена у довідці МСЕК. Позивачу встановлено інвалідність 19.05.2021. Дата звернення – 28.11.2024. Лист МВС від 19.08.2021 №К-21686/15 не є процесуальним рішенням по суті заяви, не є відмовою у праві, а лише повідомленням про відсутність компетенції. Він не зупиняє, не перериває та не поновлює строк, встановлений законом. Звернення до неналежного органу не впливає на перебіг строку звернення, оскільки суб`єктивна юридична помилка не є поважною причиною для зміни або продовження матеріального строку дії права.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, в період з 11.11.1974 по 15.11.1976 ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в Збройних Силах СРСР, на яку він був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 , а в період з 13.08.1977 по 23.03.1992 він проходив надстрокову військову службу, в тому числі в період з 21.08.1981 по 11.09.1982 та з 31.08.1986 по 17.11.1987 походив таку службу в Республіці Афганістан.
В подальшому ОСОБА_1 проходив військову службу у внутрішніх військах МВС російської федерації. На підставі наказу НПУ ВВ МВД РФ від 03.03.1992 №012л/с старший бортмеханік літака старший прапорщик ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у запас, а на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 09.03.1992 №52 с/ч (по стройовій частині) виключений з 12.03.1992 із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення, а також направлений на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Із наявного у справі витягу з протоколу засідання від 05.05.2021 №366 вбачається, що 11 регіональною військово-лікарською комісією по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України був проведений огляд позивача за наслідками якого встановлено, що наявні у ОСОБА_1 захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
У зв`язку з цим, Житомирською обласною МСЕК № 2 встановлено ОСОБА_1 з 19.05.2021 ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ №588123.
Позивач вважає, що внаслідок встановлення йому ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, він має право на отримання одноразової грошової допомоги.
З метою реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги, ОСОБА_1 звернувся до Міністерства внутрішніх справ України із заявою, в якій, керуючись статтею 16 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та нормами Порядку і умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, просив прийняти рішення щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Вищезазначену заяву розглянув Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України та за наслідками цього розгляду надіслав ОСОБА_1 листа від 19.08.2021 №К-21686/15, в якому повідомив, що Міністерство внутрішніх справ України не є органом державної влади, який здійснював розрахунок під час його звільнення з військової служби, а тому не має повноважень із розгляду його документів щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності.
Вважаючи вказану відмову протиправною, ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду.
Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 27 лютого 2024 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2024 року, відмовив у задоволенні позову.
Враховуючи правові висновки вказаного судового рішення, в серпні 2024 року з метою реалізації свого права на отримання такої грошової допомоги позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою та пакетом документів для направлення таких документів на розгляд Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби.
03.09.2024 заяву з доданими копіями документів було повернуто, оскільки вони були подані всупереч визначеній інструкції та не завірені в установленому порядку.
28.11.2024 позивач повторно звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою та пакетом документів для направлення таких документів на розгляд Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби.
За результатами розгляду заяви та доданих документів протокольним рішенням від 04.04.2025 року № 23/в комісія МОУ відмовила у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із тим, що позивачем пропущено трирічний термін що дає право на звернення для призначення спірної допомоги
Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII.
Відповідно до статті 1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється, зокрема, на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Згідно із пунктом 4 частини другої статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
За приписами пунктів 6, 9 статті 16-3 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Визначальним питанням у цій справі є наявність правових підстав для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги після спливу трирічного строку з дня встановлення групи інвалідності.
Необхідно наголосити, що згідно з пунктом 9 статті 16-3 Закону № 2011-XII особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975)
Пунктом 3 Порядку №975 визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:
- у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення її з військової служби, - дата смерті, зазначена у свідоцтві про смерть;
- у разі коли військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, зник безвісти за особливих обставин або його в судовому порядку визнано безвісно відсутнім та у подальшому рішенням суду оголошено померлим, - дата набрання законної сили рішенням суду про оголошення військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, померлим;
- у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності;
- у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата огляду, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Пунктом 32 Порядку №975 визначено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Порядком, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Суд зазначає, що днем виникнення у ОСОБА_1 права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, яка зазначена у довідці до акта огляду МСЕК від 14.06.2021 серія 12ААВ №588123 – 19.05.2021, однак позивач звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_4 для виплати йому одноразової грошової допомоги 28.11.2024, тобто більше ніж через три роки з дня виникнення права.
Суд погоджується із доводами відповідача, що звернення до неналежного органу не впливає на перебіг строку звернення та не є поважною причиною для зміни або продовження матеріального строку дії права.
Таким чином, під час розгляду даної справи судом встановлено, що позивач звернувся із відповідною заявою про отримання одноразової грошової допомоги після спливу встановленого пунктом 9 статті 16-3 Закону № 2011-XII трирічного строку з дня виникнення у них такого права, тому вважає, що відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні та виплаті відповідної одноразової допомоги.
З огляду на вищезазначене, суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, що є підставою для відмови в задоволенні позову.
Відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір не підлягає стягненню.
Керуючись ст.ст. 2, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд - 

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до Міністерства оборони України (просп. Повітряних Сил, 6, м. Київ,03168. РНОКПП/ЄДРПОУ: 00034022) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева

27.01.26