ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року	Львів	Справа № 380/21626/24 пров. № А/857/18776/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача: Гінди О.М.,
суддів: Заверухи О.Б., Матковської З.М.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року (головуюча суддя: Клименко О.М., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчити дії, -
встановив:
ОСОБА_1 , 21.10.2024, звернулася з позовом до суду, в якому, просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, що полягають у перерахунку з 01 жовтня 2024 року пенсії та скасувати рішення від 16 вересня 2024 року № 133850007833;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області поновити з 01 жовтня 2024 року виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі, призначеному згідно з рішенням від 25 січня 2024 року № 133850007833.
В обґрунтування позову позивачка зазначає, що на підставі поданої нею до відповідача заяви від 17 січня 2024 року про призначення пенсії, а також доданих до заяви документів, зокрема довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 16 січня 2024 року №№ 84-Ф та 71-Ф, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, їй з 17 січня 2024 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» (далі – Закон № 3723) та пункту 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ «Про державну службу» (далі – Закон № 889). Розмір пенсії з 17 січня 2024 року (з урахуванням максимального розміру пенсії) становив 23610,00 грн. Листом від 20 вересня 2024 року № 1300-5204-8/161535 відповідач повідомив позивачку про те, що розмір її пенсії з 01 жовтня 2024 року становитиме 10227,28 грн. Так, відповідач без згоди позивачки: повторно видав довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 12 вересня 2024 року № № 369-Ф, 362-Ф; ухвалив рішення від 13 вересня 2024 року № 133850007833 про перерахунок пенсії; визначив дату такого перерахунку з 01 жовтня 2024 року. 
Як на підставу таких дій відповідач покликався на те, що діє відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2024 року № 823 «Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб» (далі – Постанова № 823), якою внесено зміни до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» (далі – Порядок № 622). 
Позивачка вважає зазначені дії та рішення відповідача протиправними та такими, що порушують її право на отримання пенсійної виплати у розмірі, встановленому на дату призначення пенсії, з огляду на таке. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, які полягають у проведенні перерахунку з 01 жовтня 2024 року пенсії ОСОБА_1 , та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 16 вересня 2024 року № 133850007833 про здійснення такого перерахунку.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області відновити з 01 жовтня 2024 року виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі, призначеному згідно з рішенням від 25 січня 2024 року № 133850007833, виплату здійснити з урахуванням виплачених сум.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що з 17 січня 2024 року позивачку переведено на пенсію державного службовця відповідно до Закону № 889, розмір якої обчислено з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 16 січня 2024 року № № 84-Ф та 71-Ф за грудень 2023 року, тобто за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії. З урахуванням пункту 4-1 Порядку № 622 та на виконання Постанови № 823 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області видало нові довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 12 вересня 2024 року №№ 369-Ф, 362-Ф та ухвалило рішення від 13 вересня 2024 року № 133850007833, згідно із яким провело перерахунок пенсії позивачки з 01 жовтня 2024 року. Оскільки Постанова № 823 набрала чинності з 01 січня 2024 року, для уникнення переплати пенсії перерахунок пенсії позивачки проведено з 01 жовтня 2024 року. Розмір пенсії позивачки з 01 жовтня 2024 року становить 10227,28 грн. 
Відповідач, покликаючись на норми пункту 4-1 Порядку № 622 у редакції Постанови № 823, зазначає, що оскільки позивачка працювала з 01 січня 2024 року у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби та посади яких було класифіковано, то для призначення пенсії повинні подаватися довідки про: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років, які особа отримувала за останнім місцем роботи на державній службі, за формою згідно з Додатком 1; розміри виплат, зазначених в абзаці третьому цього пункту, які особа отримувала за останнім місцем роботи на державній службі, за формою згідно з Додатком 2; середньомісячний розмір виплат, визначений за вибором особи, відповідно до абзацу п`ятого цього пункту, за формою згідно з Додатком 3. 
Крім того, відповідач зауважує, що позивачка звернулася за призначенням пенсії у січні 2024 року, тож середньомісячна сума таких виплат визначається з розрахунку виплат за січень 2024 року як за повний місяць.
Позивачка, 12.06.2025 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу відхилити.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що з 17 січня 2024 року ОСОБА_1 за її заявою від 17 січня 2024 року, призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» (рішення від 25 січня 2024 року № 133850007833), що підтверджується Перерахунком пенсії від 25 січня 2024 року. 
Розмір пенсії позивачки (з урахуванням максимального розміру пенсії) становив 23610,00 грн та його обчислено з урахуванням таких довідок про її заробітну плату станом на грудень 2023 року:
- довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 16 січня 2024 року № 84-Ф, яка видана Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області;
- довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 16 січня 2024 року № 71-Ф, яка видана Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.
Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, 12 вересня 2024 року видало такі довідки про заробітну плату позивачки:
- довідку № 369-Ф про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на 17 січня 2024 року (за формою, передбаченою Додатком 2 до Порядку № 622 у редакції Постанови № 823);
- довідку № 362-Ф про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця станом на січень 2024 року (за формою, передбаченою Додатком 2 до Порядку № 622 у редакції Постанови № 823).
На підставі цих довідок від 12 вересня 2024 року № № 369-Ф та 362-Ф Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з 01 жовтня 2024 року здійснило перерахунок пенсії позивачки (рішення від 13 вересня 2024 року № 133850007833), що підтверджується Перерахунком пенсії від 13 вересня 2024 року. 
Після проведеного перерахунку розмір пенсії позивачки становить 10227,28 грн.
Листом від 20 вересня 2024 року № 1300-5204-8/161535 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило позивачку про те, що з огляду на видання Кабінетом Міністрів України Постанови № 823, якою внесено зміни до Порядку № 622, розмір її пенсії з 01 жовтня 2024 року становитиме 10227,28 грн.
Позивачка, вважаючи зазначені дії та рішення відповідача від 16 вересня 2024 року № 133850007833 про перерахунок пенсії протиправними та такими, що порушують її право на належне пенсійне забезпечення, звернулася з цим позовом до суду.
Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, здійснивши перерахунок раніше призначеної позивачці пенсії на підставі нових довідок, виданих за формами згідно з додатками 1 - 6 до вказаного Порядку в редакції Постанови № 823, порушив вимоги пункту 5 Порядку № 622 в редакції Постанови № 823.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Правове регулювання пенсійного забезпечення державних службовців до 1 травня 2016 року здійснювалося відповідно до положень Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі – Закон № 3723-XII).
Відповідно до вимог статті 37 зазначеного Закону, право на пенсію державного службовця мали чоловіки, які досягли 62-річного віку, та жінки, які досягли пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, визначеному частиною першою статті 28 цього Закону, у тому числі стажу державної служби не менше 10 років, та за умови, що на момент досягнення відповідного віку вони працювали на посадах державних службовців. Також право на таку пенсію мали особи, які мали не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначалася у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а до 1 січня 2011 року – страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування). Особам, які на момент звернення за призначенням пенсії не перебували на державній службі, пенсія визначалася у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої сплачувався відповідний внесок.
Разом з тим, з 1 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі – Закон № 889-VIII), яким змінено підходи до пенсійного забезпечення зазначеної категорії осіб.
Згідно з підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, Закон № 3723-XII визнано таким, що втратив чинність, за винятком статті 37, яка продовжує застосовуватися до осіб, визначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до пунктів 10 та 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі – Закон № 889-VIII), державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом, тобто станом на 1 травня 2016 року, займали посади державної служби та мали не менше 10 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (у редакції 1993 року) та актами Кабінету Міністрів України, зберігають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі – Закон № 3723-XII), у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на відповідних посадах.
Так само, для осіб, які станом на 1 травня 2016 року мали не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від того, чи перебували вони на державній службі на зазначену дату, зберігається право на призначення пенсії державного службовця за правилами статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, встановленому для осіб із 20-річним стажем державної служби.
Отже, законодавець передбачив, що особи, які на момент набрання чинності Законом № 889-VIII мали необхідний стаж державної служби (10 років — для тих, хто займав посади державних службовців, або 20 років — незалежно від факту перебування на державній службі на 01.05.2016), зберігають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII. При цьому таке право реалізується у порядку, визначеному для осіб із не менше ніж 20-річним стажем державної служби.
Разом з тим, статтею 37 Закону № 3723-XII встановлено, що для осіб із 20-річним стажем роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, додатковими умовами для призначення пенсії є досягнення певного віку та наявність необхідного страхового стажу.
Аналіз положень статті 37 Закону № 3723-XII у системному зв`язку з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII свідчить, що після 1 травня 2016 року право особи на призначення пенсії державного службовця зберігається лише за умови дотримання сукупності вимог, передбачених зазначеними нормами, а саме: досягнення встановленого віку, наявності необхідного страхового стажу та стажу державної служби у відповідному обсязі.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622 затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі – Порядок № 622), який визначає механізм реалізації права окремих категорій громадян, зокрема державних службовців, на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».
Відповідно до пункту 4 Порядку № 622 (у редакції, чинній з 1 січня 2020 року), пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права на неї, у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Для осіб, які на момент звернення за призначенням пенсії не перебувають на державній службі, пенсія обчислюється з розміру заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено відповідні внески.
При цьому Порядком № 622 визначено такі правила врахування заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця:
посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються у розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності відповідної посади);
інші виплати, що включаються до заробітку для обчислення пенсії (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), визначаються за вибором особи, яка звертається за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією, незалежно від наявності перерв, починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума таких виплат визначається шляхом ділення їх загальної суми на 60, а неповні місяці можуть за бажанням особи враховуватись як повні;
якщо особа не має 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби після 1 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат на фактичну кількість місяців роботи, при цьому неповні місяці також можуть враховуватись як повні;
для осіб, які не працювали на державній службі після 1 травня 2016 року, сума виплат для обчислення пенсії визначається виходячи з виплат за травень 2016 року як за повний місяць;
матеріальна допомога та інші виплати, що нараховуються за період, який перевищує один календарний місяць, враховуються пропорційно кількості місяців розрахункового періоду.
Крім того, Порядком № 622 передбачено, що за бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і не перебувають на державній службі на момент виходу на пенсію, розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) може визначатися у середніх розмірах таких виплат, установлених законодавством за місяць, що передує місяцю звернення за пенсією, але не раніше травня 2016 року, за відповідною або прирівняною посадою за останнім місцем роботи на державній службі.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що 20 липня 2024 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 12 липня 2024 року № 823, якою затверджено зміни до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» (далі – Постанова № 823, Порядок № 622).
Згідно з пунктом 3 Постанови № 823, вона набирає чинності з дня її офіційного опублікування – з 20 липня 2024 року, але застосовується з 1 січня 2024 року, що свідчить про надання їй зворотної дії в часі з метою уніфікації порядку застосування нових правил призначення пенсій.
Пунктами 5 та 6 Порядку № 622 у редакції, затвердженій Постановою № 823, передбачено, що довідки про заробітну плату державних службовців, визначені за формами згідно з додатками 1– 6 до Порядку, видаються виключно для призначення пенсій відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII у випадках, передбачених пунктами 10 і 12 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу». При цьому зазначені довідки не є підставою для перегляду або перерахунку вже призначеної пенсії державного службовця.
Також, Постановою № 823 визначено новий порядок дій у разі ліквідації або реорганізації державного органу. У таких випадках довідки про заробітну плату видаються правонаступником ліквідованого органу, а за відсутності правонаступника – у порядку, встановленому Міністерством соціальної політики за погодженням із Національним агентством України з питань державної служби (НАДС).
Особливу увагу в оновленому Порядку приділено питанням прирівняння (встановлення відповідності) посад державної служби. У разі перейменування посад або відсутності відповідних посад у штатних розписах на дату звернення особи за призначенням пенсії державного службовця, прирівняння здійснюється після 1 січня 2024 року на основі класифікаційного коду, визначеного державним органом і зазначеного у штатному розписі на дату звільнення особи.
Водночас, за посадами, які не були визначені класифікаційним кодом на дату звільнення особи, прирівняння (встановлення відповідності) посад державних службовців не здійснюється. У таких випадках довідки про заробітну плату видаються відповідно до умов, що діяли до 1 січня 2024 року, з урахуванням вимог пункту 4 Порядку № 622.
Вимоги до форми довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, були встановлені постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року № 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям» (далі - Постанова № 1-3; діяла на момент призначення пенсії позивачеві). Цією постановою було затверджено форми наступних довідок: про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що з 17 січня 2024 року ОСОБА_1 за її заявою від 17 січня 2024 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» (рішення від 25 січня 2024 року № 133850007833).
Розмір пенсії позивачки (з урахуванням максимального розміру пенсії) становив 23610,00 грн та його обчислено з урахуванням довідок про її заробітну плату від 16 січня 2024 року № 84-Ф, від 16 січня 2024 року № 71-Ф станом на грудень 2023 року.
Однак, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, 12 вересня 2024 року видало нові довідки про заробітну плату позивачки, зокрема:
- довідку № 369-Ф про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на 17 січня 2024 року (за формою, передбаченою Додатком 2 до Порядку № 622 у редакції Постанови № 823);
- довідку № 362-Ф про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця станом на січень 2024 року (за формою, передбаченою Додатком 2 до Порядку № 622 у редакції Постанови № 823).
На підставі цих довідок від 12 вересня 2024 року № № 369-Ф та 362-Ф Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з 01 жовтня 2024 року здійснило перерахунок пенсії позивачки (рішення від 13 вересня 2024 року № 133850007833), що підтверджується Перерахунком пенсії від 13 вересня 2024 року. 
Після проведеного перерахунку розмір пенсії позивачки становить 10227,28 грн.
Отже, відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача, призначеної відповідно до Закону № 889-VIII, з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 № 823.
Водночас, суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи відповідача про застосування зазначеної постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 № 823, оскільки вона набрала чинності 20.07.2024 року, тоді як призначення позивачці пенсії державного службовця відбулося ще у січні 2024 року.
Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, за винятком випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Зазначене положення означає, що дія нормативно-правових актів поширюється виключно на ті правовідносини, які виникли після набрання ними чинності.
Згідно з частиною третьою статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод громадян.
Конституційний Суд України у рішенні від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001 наголосив, що дія закону чи іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли та припинилися до набрання ним чинності. Таким чином, закріплення принципу незворотності дії нормативно-правових актів у часі є однією з основоположних гарантій правової визначеності, стабільності суспільних відносин та довіри громадян до держави. Винятки з цього принципу допускаються лише у випадках, прямо передбачених частиною першою статті 58 Конституції України.
У мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 зазначено, що звуження обсягу прав і свобод означає зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, кількості або інших кількісно вимірювальних показників використання прав і свобод, тобто будь-яке їх кількісне обмеження.
Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2024 року у справі № 580/6509/23 звернув увагу, що зміна порядку розрахунку пенсії як періодичної виплати фізичній особі внаслідок прийняття нового нормативно-правового акта, який відповідає критеріям якості закону та переслідує легітимну мету, сама по собі не суперечить статтям 22 та 58 Конституції України. Водночас такі зміни не можуть призводити до зменшення розміру пенсії, яку особа вже отримує на момент набрання чинності відповідним актом.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що після прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 12 липня 2024 року № 823 «Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб» розмір пенсії позивачки, був зменшений відповідачем з 23610,00 грн до 10227,28 грн.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що пенсія за віком відповідно до статті 37 Закону України № 3723-ХІІ була призначена позивачці до внесення змін до Порядку № 622, тобто до набрання чинності Постановою № 823. 
Отже, реалізація права позивачки на пенсійне забезпечення мала здійснюватися відповідно до норм законодавства, чинних на момент звернення до органу Пенсійного фонду із відповідною заявою. Початий процес реалізації права має бути завершений за правилами, що діяли на момент його початку.
Таким чином, положення Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 № 823 можуть застосовуватися виключно до правовідносин, пов`язаних із призначенням нових пенсій, але не поширюються на перерахунок уже призначених пенсій, оскільки таке тлумачення суперечить статті 58 Конституції України.
Крім того, зазначеною Постановою № 823 не передбачено надання органам Пенсійного фонду повноважень здійснювати перерахунок раніше призначених пенсій у зв`язку з поширенням її дії з 01.01.2024 року.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно з пунктом 5 Порядку № 622 (у редакції Постанови № 823), довідки про заробітну плату державних службовців за формами, визначеними додатками 1– 6, видаються виключно для призначення пенсій згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» № 889-VIII та статтею 37 Закону України № 3723-ХІІ. 
Тобто, такі довідки не є підставою для перегляду чи перерахунку вже призначеної пенсії державного службовця.
Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дії відповідача щодо перерахунку пенсії позивачки на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 № 823 є неправомірними, оскільки вони порушують принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі та звужують зміст і обсяг конституційного права позивача на пенсійне забезпечення.
Враховуючи вищезазначене суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що з метою належного способу захисту порушених прав позивачки, слід визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, які полягають у проведенні перерахунку з 01 жовтня 2024 року пенсії ОСОБА_1 , та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 16 вересня 2024 року № 133850007833 про здійснення такого перерахунку та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області відновити з 01 жовтня 2024 року виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі, призначеному згідно з рішенням від 25 січня 2024 року № 133850007833, виплату здійснити з урахуванням виплачених сум.
Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.
Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.
Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд
постановив:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року у справі № 380/21626/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	З. М. Матковська