ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 925/1397/25

за позовом Черкаської міської ради 
до Фізичної особи-підприємця Беспалової Тетяни Григорівни 
про стягнення 29967,18 грн.

Представники учасників справи:
Позивач – не з`явився; 
Відповідач – ФОП Беспалова Т.Г.

Секретар судового засідання Сидоренко О.А.
Суддя Гладун А.І.

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії учасників справи та суду. 

1.1.  10.11.2025 Черкаська міська рада звернулася до Господарського суду Черкаської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Беспалової Тетяни Григорівни.

1.2. Змістом позову є майнова вимога стягнути з відповідача 29967,18 грн за фактичне за користування земельною ділянкою без укладення договору оренди.

1.3. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджував, що відповідачу на праві власності належить нерухоме майно, що розташоване не земельній ділянці комунальної власності. Відповідач договору оренди земельної ділянки з позивачем не уклав та не зареєстрував речове право оренди. У зв`язку з ухиленням відповідача від укладення договору оренди земельної ділянки позивач не отримав плату за користування земельною ділянкою у розмірі орендної плати.

1.4. 17.11.2025 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. Справу ухвалив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судовий розгляд справи призначив о 10 год. 30 хв. 16.12.2025.

1.5. 27.11.2025 відповідач подала до суду відзив на позов, у якому просила у задоволенні позову відмовити повністю. У відзиві відповідач просила суд витребувати у позивача належним чином завірену копію договору оренди земельної ділянки від 25.12.2003, укладеного Черкаською міською радою та ЗАТ "Житлобуд", який нотаріально посвідчений на нотаріальному бланку №559206. (а.с. 42-43, 54)

1.6. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначила, що позивач є власником спірної земельної ділянки. У відповідь на адвокатський запит представника відповідача адвоката Яцюка М. В. позивач надав копію договору оренди земельної ділянки від 25.12.2003, укладеного Черкаською міською радою та ЗАТ "Житлобуд" (станом на 26.11.2025 ПрАТ "Житлобуд"). Договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Ященко В. М. та зареєстрований у реєстрі №5883. Відповідно до пункту 1.1 договору об`єктом оренди є земельна ділянка, яка розташована за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 2 про яку йдеться у позові. У пункті 3.1 договору передбачено, що за оренду земельної ділянки орендар сплачує орендну плату у грошовій формі. Відповідач ствердила, що технічній документації, яка міститься у додатках до відповіді на адвокатський запит йдеться про земельну ділянку без кадастрового номеру. У позові позивач зазначив земельну ділянку кадастровий номер 7110136700:03:026:0113. Проте позивач у відповіді на адвокатський запит не вказав про існування договору оренди земельної ділянки від 25.12.2003, укладеного Черкаською міською радою та ЗАТ "Житлобуд". У відповідача не збереглися інші сторінки договору. Відповідач звернула увагу, що наданий у відповідь на адвокатський запит договір завірено на бланку першої сторінки №559214, у п. 1.1 якого зазначено земельну ділянку кадастровий номер 7110136700:03:026:0113 площею 1200 кв. м, що розташована по вул. Смілянській, 2 та яку надано в оренду терміном до 27.12.2026 під підземний гараж на 50 автомобілів. У пункті 2.1 договору вказано, що земельні ділянки передаються в оренду без права передачі їх в суборенду терміном до 28.12.2026. Отже, за користування земельною ділянкою повинно сплачувати ЗАТ "Житлобуд" та яке має право звернутися із грошовими вимогами до власників нерухомості, які знаходяться на орендованій земельній ділянці до 28.12.2026. Відповідач ствердив, що позивач, отримуючи орендні платежі, не може пред`являти грошові вимоги до відповідачки до 28.12.2026. При пред`явленні таких вимог відбувається намагання подвійного стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою. Позивач має право пред`являти вимоги саме до ЗАТ "Житлобуд", якщо існує борг з орендної плати.

Крім того, відповідач просила застосувати до вимог позивача наслідки пропуску строку позовної давності звернення до суду та відмовити у позові. Оскільки позивач просить стягнути з відповідача плату за період з 13.02.2018 до 17.09.2025 вказаний строк виходить за межі трирічного строку для пред`явлення позову. Позивач не обґрунтував неможливості пред`явлення позову до часу його фактичного подання. (а.с. 58)

1.7. 02.12.2025 позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що 25.12.2003 Черкаська міська рада та ПрАТ "Житлобуд" уклали договір оренди земельної ділянки. Рішенням Черкаської міської ради від 06.04.2010 №5-610 припинено право користування ПрАТ "Житлобуд" земельними ділянками, у тому числі земельною ділянкою площею 1500 кв. м по вул. Смілянській, 2. Отже, починаючи з 2010 року в ПрАТ "Житлобуд" відсутні будь-які правові підстави для подальшої сплати орендних платежів за договором оренди від 25.12.2003, на який посилається відповідач. Позивач ствердив, що з відповідача підлягає стягненню плата за користування земельною ділянкою пропорційно його частки у праві власності на нерухоме майно. 

Щодо строків позовної давності позивач вказав, що клопотання відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності є безпідставним та не підлягає задоволенню. Позивач ствердив, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 до 31.10.2020 на всій території України карантин, дію якого неодноразово продовжено до 30.06.2023. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-IX від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину". Отже, станом на 02.04.2020 строк позовної давності за спірними вимогами про стягнення коштів не сплив та був продовжений в силу вказаного Закону. Крім того, Законом України №2120-IX від 15.03.2023 Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу було доповнено п. 19, у відповідності до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Законом України №3450-IX від 08.11.2023, який набрав чинності 30.01.2024 п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України змінено та викладено в наступній редакції: "У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану". З 04.09.2025 набрав чинності Закон України №4434-IX "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності", яким пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України виключено. Відміна карантину не впливає на поновлення строку позовної давності за Цивільним кодексом України, оскільки він був продовжений на період воєнного стану та зупинений з 30.01.2024. Отже, з 02.04.2020 строк позовної давності про пред`явлення позову продовжувався. Станом на 02.04.2020 строк позовної давності про пред`явлення відповідного позову у період з 13.02.2018 по 02.04.2020 не сплинув та продовжив строк своєї дії на весь період карантину, а після припинення карантину на період дії воєнного стану, тому строк позовної давності не пропущений. (а.с. 59-62)

1.8. 05.12.2025 відповідач подала до суду заперечення, у яких ствердила, що позивач умисно приховував існування нотаріально посвідченого договору оренди. Щодо рішення Черкаської міської ради від 06.04.2010, відповідач вказала, що вказаний доказ не відповідає вимогам ГПК України, оскільки відсутні відомості про підпис та печатку або про перебування в архіві позивача. Відповідач ставить під сумнів існування поданого рішення. Відповідач ствердила, що подання рішення не спростовує питання про припинення договірних зобов`язань між позивачем та ЗАТ "Житлобуд" щодо земельної ділянки, на якій розташовано майно відповідача. Відповідач звернула увагу, що позивач не повідомив та не подав доказів розірвання договору оренди земельної ділянки. Також, позивач не подав доказів про зобов`язання відповідача сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою, на якій знаходиться майно відповідача. 

Щодо строків звернення до суду відповідач вказала, що сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку. Отже, навіть під час воєнного стану дотримання строків на звернення до суду є обов`язковим та сама дія воєнного стану не зумовлює автоматичне зупинення таких строків. У разі ж пропуску строку на звернення до суду, суд може поновити цей строк та прийняти справу до свого провадження, проте лише за наявності об`єктивних та поважних причин його пропуску. Відповідач ствердила, що Господарський суд Черкаської області не припиняв роботи у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, забезпечував усім особам, у тому числі й позивачу в цій справі можливість реалізації права на судовий захист, а також роз`яснив на своєму офіційному вебсайті, доступ до якого є безперешкодним, безперервним і безоплатним, відповідну інформацію щодо способів комунікації, подання документів, режиму та особливостей роботи суду в умовах воєнного стану. Отже, позивач мав можливість реалізувати своє право на подання позовної заяви до суду шляхом надсилання документів засобами поштового зв`язку, на офіційну електронну адресу суду через особистий кабінет у системі "Електронний суд" або будь-якими іншими дистанційними засобами зв`язку. (а.с. 71-73)

1.9. Судове засідання 16.12.2025 не відбулося у зв`язку з відсутністю у приміщенні Господарського суду Черкаської області електропостачання у цей час.

1.10. 16.12.2025 суд ухвалив призначити судове засідання о 12 год.00 хв. 17.12.2025.

1.11. Судове засідання 17.12.2025 не відбулося у зв`язку з відсутністю у приміщенні Господарського суду Черкаської області електропостачання у цей час.

1.12. 16.12.2025 суд ухвалив призначити судове засідання об 11 год.30 хв. 19.12.2025.

1.13. 19.12.2025 у судовому засіданні взяли участь представник позивача Коломієць Т.В. та представник відповідача адвокат Яцюк М.В.

1.14. 19.12.2025 суд розпочав розгляд справи по суті.

1.15. 19.12.2025 суд ухвалив зобов`язати позивача надати суду пояснення стосовно орендованих земельних ділянок ЗАТ "Житлобуд" за договорами від 25.12.2003, зареєстрованими у реєстрі 30.12.2003 за №500 та №501. Зміст та мотиви ухвали суд виклав у протоколі судового засідання від 19.12.2025.

1.16. 19.12.2025 суд ухвалив оголосити перерву в судовому засіданні до 10 год. 30 хв. 06.01.2026.

1.17. 22.12.2025 позивач на виконання ухвали суду від 19.12.2025 подав до суду заяву, у якій вказав, що рішенням Черкаської міської ради від 06.04.2010 №5-610 припинено право користування ЗАТ "Житлобуд" земельними ділянками за адресами: вул. Байди Вишневецького, 37 та вул. Смілянській, 2, зобов`язано ЗАТ "Житлобуд" вчинити дії, спрямовані на внесення змін до договору оренди землі від 25.12.2003, зареєстрованого у державному реєстрі 30.12.2003 №501. Позивач вказав, що з 2010 року у ПрАТ "Житлобуд" відсутні правові підстави для подальшої сплати орендних платежів за договором оренди від 25.12.2003, а нова земельна ділянка сформована та зареєстрована в Державному земельному кадастрі 13.02.2018. Позивач ствердив, що відповідач, будучи співвласником об`єкта нерухомого майна, у період з 13.02.2018 (дата формування земельної ділянки) до 17.09.2025 (дата здійснення розрахунку з метою звернення до суду), здійснював фактичне користування земельною ділянкою, на якій розташований відповідний об`єкт нерухомості за відсутності оформленого відповідно до вимог чинного законодавства права користування нею та без сплати коштів за таке користування. Отже, відповідач без достатньої правової підстави за рахунок позивача, який є власником земельної ділянки, зберіг у себе 29967,18 грн за користування земельною ділянкою та зобов`язаний сплатити ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України. (а.с. 94-95, 97-98, 99-102)

1.18. 06.01.2026 у судовому засіданні взяли участь представник позивача Коломієць Т.В., відповідач та її представник адвокат Яцюк М.В. 

1.19. Представник позивача Коломієць Т.В. у судовому засіданні просила позов задовольнити повністю.

1.20. Відповідач та її представник адвокат Яцюк М.В. у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову повністю. 

1.21. 06.01.2026 суд ухвалив відкласти ухвалення та проголошення судового рішення у справі до 10 год. 00 хв. 08.01.2026.

1.22. Керуючись частиною 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, 08.01.2026 суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення суду у справі №925/1397/25.

Вислухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, що містяться у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

2. Обставин, які є предметом доказування у справі.

2.1. Предметом позову є майнова вимога позивача до відповідача про стягнення коштів за користування земельною ділянкою.

2.2. Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує користування відповідачем земельною ділянкою комунальної власності, на якій розміщене нерухоме майно відповідача без укладення договору оренди землі.

2.3. Відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

2.4. Предметом доказування у справі є обставини користування відповідачем земельною ділянкою комунальної власності, на якій розміщене нерухоме майно відповідача без укладення договору оренди землі; строк користування земельною ділянкою; розмір земельної ділянки; розмір плати за землю; порушення суб`єктивного права, за захистом якого позивач звернувся до суду.

3. Перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі. 

3.1. На підтвердження обставин, які є предметом доказування, позивач подав письмові докази, дослідивши які, суд встановив:

3.1.1. 13.02.2018 Міськрайонне управління у Черкаському районі та м. Черкаси Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області зареєструвало земельну ділянку кадастровий номер 7110136700:03:026:0113, що знаходиться у м. Черкаси по вул. Смілянська, 2, цільове призначення: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови: землі житлової та громадської забудови; форма власності: комунальна, площа земельної ділянки 0,1784 га, у підтвердження чого позивач подав витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 03.06.2025 №НВ-9965662892025 та Інформацію з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 05.08.2025. (а.с. 18-20, 23)

3.1.2. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 05.06.2025 становила 2064641,04 грн. (а.с. 22)

3.1.3. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.09.2025 №441878381 нежитлові приміщення за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, будинок 2, загальною площею 1229,7 кв.м, реєстраційний номер майна 11503836, належать на праві власності фізичним та юридичним особам і, зокрема, 23.10.2007 зареєстровано право приватної власності Безпалової Тетяни Григорівни на підставі свідоцтва про право власності САВ 250200 від 10.09.2007. (а.с. 12-13)

3.1.4. Відповідно до довідки КП "Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" від 03.05.2017 №2380о станом на 16.07.2007 зареєстровані нежитлові приміщення блоку обслуговування підземних гаражів по вул. Смілянській, буд. 2 в м. Черкаси, зокрема за відповідачем - приміщення ІІ поверху №3№, №9, №10, №19, №20 площею 101,9 кв. м. (а.с. 14-15)

3.1.5. Згідно з розрахунком КП "Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" від 13.05.2017 частки співвласників нежитлових приміщень загальною площею 878,2 кв. м, зокрема частка відповідача приміщень ІІ поверху №3№, №9, №10, №19, №20 становить 101,9 кв. м. (а.с. 16)

3.1.6. 27.05.2025 КП "Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" видало Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради довідку №75/13 про площу приміщень блоку обслуговувань підземних гаражів та гаражів по вул. Смілянській, 2 у м. Черкаси, відповідно до змісту якої загальна площа приміщень блоку обслуговування підземних гаражів з підвалом літ. А-ІІІ,пд.,пд№ становить 3666,8 кв. м, зокрема підвалу 179,8 кв. м, приміщень І-го поверху 346,1 кв. м, приміщень ІІ-го поверху 353,6 кв. м, приміщень ІІІ-го поверху 350,2 кв. м, приміщення блоку обслуговування №2 підземного гаража літ. А-І 834,8 кв.м, приміщень підземного гаражу Б-І – 998,7 кв. м, приміщень підземного гаражу В-І – 603,6 кв. м. (а.с. 17)

3.1.7. Згідно з розрахунком частки та площі нежитлових приміщень для нарахування відповідачу орендної плати за земельну ділянку частка відповідача у спільній частковій власності від загальної площі нежитлових приміщень у розмірі 3666,8 кв.м становить щодо приміщення 101,9 кв.м – 0,02778989. Частка землекористування відповідача (площа для нарахування плати за землю) становить 49,6 кв.м (0,02778989х 1784 кв. м (площа земельної ділянки). (а.с. 14- 16, 21)

3.1.8. 27.06.2017 Черкаська міська рада ухвалила рішення №2-2219 "Про затвердження Положень та ставок місцевих податків і зборів на території міста Черкаси", яким затвердила Положення про встановлення плати за землю на території міста Черкаси. Відповідно до Положення розмір відсотків від грошової оцінки землі, що застосовується для обчислення орендної плати за користування земельними ділянками на території міста Черкаси з 01.01.2018 становить: для земельних ділянок, яким згідно КВЦПЗ присвоєно код 03.15 9%. (а.с. 24-25)

3.1.9. 27.06.2019 Черкаська міська рада ухвалила рішення №2-4690 "Про затвердження Положень та ставок місцевих податків і зборів на території міста Черкаси", яким затвердила Положення про встановлення плати за землю на території міста Черкаси. Відповідно до Положення розмір відсотків від грошової оцінки землі, що застосовується для обчислення орендної плати за користування земельними ділянками на території міста Черкаси з 01.01.2020 становить: для земельних ділянок, яким згідно КВЦПЗ присвоєно код 03.15 9%. (а.с. 24-25)

3.1.10. Відповідно до листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 13.01.2025 значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2024 рік становить 1,12. Коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель у розрізі років становить: 2015 рік – 1,433; 2016 – 1,06; 2017 – 1,0; 2018 – 1,0; 2019 -1,0; 2020 – 1,0; 2021 – 1,1; 2022 – 1,15, 2023 – 1,051. (а.с. 28)

3.1.11. За розрахунком позивача заборгованість відповідача за користування земельною ділянкою площею 49,6 кв. м за період з 13.02.2018 до 17.09.2025 становить 29967,18 грн, зокрема:

- 3060,73 грн за період з 13.02.2018 до 31.12.2018 за 322 дні у розмірі 9% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 38549,62 грн; 
- 3469,47 грн за період з 01.01.2019 до 31.12.2019 за 365 дні у розмірі 9% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 38549,62 грн; 
- 3469,47 грн за період з 01.01.2020 до 31.12.2020 за 366 дні у розмір 9% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 38549,62 грн; 
- 3469,47 грн за період з 01.01.2021 до 31.12.2021 за 365 дні у розмірі 9% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 38549,62 грн;
- 3816,41 грн за період з 01.01.2022 до 31.12.2022 за 365 дні у розмірі 9% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 42404,58 грн; 
- 4388,87 грн за період з 01.01.2023 до 31.12.2023 за 365 дні у розмірі 9% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 48765,27 грн; 
- 4612,71 грн за період з 01.01.2024 до 31.12.2024 за 366 дні у розмірі 9% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 51252,30 грн;
- 3680,06 грн за період з 01.01.2025 до 17.09.2025 за 260 днів у розмірі 9% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 27402,58 грн (а.с. 29).

3.2.  Відповідач на спростування доводів позивача подав до суду письмові докази, дослідивши які, суд встановив:

3.2.1. 25.12.2003 Черкаська міська рада (орендодавець) та ЗАТ "Житлобуд" (орендар) уклали договір оренди земельної ділянки, згідно з пунктом 1.1 якого орендодавець на підставі рішень Черкаської міської ради від 28.12.2001 №1617, №1630, №1631, №1633; від 27.12.2001 №1615 та від 17.04.2003 №3-329 передає, а ЗАТ "Житлобуд" приймає в оренду терміном до 28.12.2026 земельні ділянки загальною площею 15406 кв. м, зокрема 1200 кв. м по вул. Смілянській, 2 в оренду терміном до 27.12.2026 під підземний гараж на 50 автомобілів. (а.с. 45)

3.2.2. 25.12.2003 Черкаська міська рада (орендодавець) та ЗАТ "Житлобуд" (орендар) уклали договір оренди земельної ділянки, відповідно до пункту 1.1 якого орендодавець на підставі рішення Черкаської міської ради від 04.09.2003 №3-675 передає, а ЗАТ "Житлобуд" приймає в оренду терміном на 49 (сорок дев`ять) років земельну ділянку площею 1500 кв. м, з яких 1486 кв. м забудованих земель житлової забудови з трьома і більше поверхами Черкаської міської ради, 14 кв. м забудованих земель, що використовуються для технічної інфраструктури КП теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" під розширення території підземного гаража з влаштуванням додаткового виїзду і благоустроєм прилеглої території по вул. Смілянській, 2. (а.с. 46-48).

3.2.3. На виконання договору 25.12.2003 Черкаська міська рада (орендодавець) та ЗАТ "Житлобуд" (орендар) склали та підписали акт приймання-передачі земельної ділянки площею 1500 кв.м. (а.с. 49)

3.3.  Відповідно до частини першої та другої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

3.4. Відповідно до частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

3.5. На підставі поданих позивачем доказів, можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Подані позивачем докази суд визнає належними.

3.6. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України "Допустимість доказів"). 

3.7. На підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує підстави позову, позивач подав письмові докази, які є належним засобом доказування обставин, що є предметом доказування у справі. Суд не встановив, що докази подані позивачем отримані з порушенням закону. Докази подані позивачем суд визнає допустимими.

3.8. Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи

3.9. Подані позивачем докази, на переконання суду, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Докази, подані позивачем, суд визнає достовірними.

3.10. Відповідно до статті 129 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 

3.11. Зміст принципу змагальності господарського судочинства наведений у статтях 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України, відповідно норм яких судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

3.12. Сумніву у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів у суду не виникло.

4. Докази витребувані судом:

4.1. На виконання ухвали суду від 19.12.2025 позивач подав докази, дослідивши які, суд встановив:

4.1.1. 25.12.2003 Черкаська міська рада (орендодавець) та ЗАТ "Житлобуд" (орендар) уклали договір оренди земельної ділянки, згідно з пунктом 1.1 якого орендодавець на підставі рішень Черкаської міської ради від 28.12.2001 №1617, №1630, №1631, №1633; від 27.12.2001 №1615 та від 17.04.2003 №3-329 передає, а ЗАТ "Житлобуд" приймає в оренду терміном до 28.12.2026 земельні ділянки загальною площею 15406 кв. м, зокрема 1200 кв. м по вул. Смілянській, 2 в оренду терміном до 27.12.2026 під підземний гараж на 50 автомобілів. Договір зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 30.12.2003 за №501. (а.с. 99-102)

4.1.2. 06.04.2010 Черкаська міська рада ухвалила рішення №5-610, яким припинила ЗАТ "Житлобуд" право користування земельними ділянками, зокрема земельною ділянкою площею 1500 кв. м по вул. Смілянській, 2, розірвала за взаємною згодою сторін договір оренди земельної ділянки від 25.12.2003, який зареєстрований у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 30.12.2003 за №500. 

У пункті 2 рішення Черкаська міська рада вирішила припинити ЗАТ "Житлобуд" право користування земельною ділянкою площею 1200 кв. м по вул. Смілянській, 2. Зобов`язала ЗАТ "Житлобуд" протягом двох місяців з дати прийняття рішення здійснити дії, направлені на внесення змін до договору оренди землі від 25.12.2003, який зареєстрований у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 30.12.2003 за №501. (а.с. 97-98)

5. Висновок суду про те, яка обставина, що є предметом доказування у справі, визнається судом встановленою або спростованою з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів. Мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

5.1.  Відповідно до частин 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. 

5.2. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Тобто обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

5.3. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частина 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України).

5.4. Відповідно до частини 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

5.5. Враховуючи належність, допустимість та достовірність доказів, поданих позивачем, оцінивши зібрані у справі докази в цілому та кожен доказ окремо, суд визнає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та визнає встановленими наступні обставини:

5.5.1. відповідачу ОСОБА_1 на праві приватної власності з 10.09.2007 належить нерухоме майно – нежитлове приміщення площею 101,9 кв. м, що знаходяться за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 2;

5.5.2. нежитлові приміщення розташовані на земельній ділянці кадастровий номер 7110136700:03:026:0113, площею 01784 га у м. Черкаси по вул. Смілянська, 2;

5.5.3.  земельна ділянка кадастровий номер 7110136700:03:026:0113, площею 01784 га у м. Черкаси по вул. Смілянська, 2 належить на праві комунальної власності Черкаській міській раді;

5.5.4. земельна ділянка є сформованою та може бути об`єктом цивільних прав;

5.5.5. відповідач з моменту набуття права власності на нерухоме майно користується частиною земельної ділянки без укладення договору оренди з власником земельної ділянки;

5.5.6. загальна площа земельної ділянки для нарахування плати за землю з урахуванням частки відповідача у спільній частковій власності на нерухоме майно, що розташоване на земельній ділянці, становить 49,6 кв.м;

5.5.7.  нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 49,6 кв.м у 2018-2021 роках) становила 38549,62 грн; у 2022 році – 42404,58 грн; у 2023 році – 48765,27 грн; у 2024 році – 51252,30 грн; у 2025 році – 57402,58 грн;

5.5.8. розмір орендної плати за користування земельною ділянкою у 2018-2025 – 9%;

5.5.9. розмір плати за користування земельною ділянкою площею 49,6 кв. м за період з 13.02.2018 по 17.09.2025 становить 29967,18 грн, зокрема:

- 3060,73 грн за період з 13.02.2018 до 31.12.2018 (38549,62 грн (нормативна грошова оцінка земельної ділянки) х 9% : 322 дні х 365 днів); 
- 3469,47 грн за період з 01.01.2019 до 31.12.2019 (38549,62 грн (нормативна грошова оцінка земельної ділянки) х 9% : 365 днів х 365 днів); 
- 3469,47 грн за період з 01.01.2020 до 31.12.2020 (38549,62 грн (нормативна грошова оцінка земельної ділянки) х 9% : 366 днів х 366 днів); 
- 3469,47 грн за період з 01.01.2021 до 31.12.2021 (38549,62 грн (нормативна грошова оцінка земельної ділянки) х 9% : 365 днів х 365 днів);
- 3816,41 грн за період з 01.01.2022 до 31.12.2022 (42404,58 грн (нормативна грошова оцінка земельної ділянки) х 9% : 365 днів х 365 днів);
- 4388,87 грн за період з 01.01.2023 до 31.12.2023 (48765,27 грн (нормативна грошова оцінка земельної ділянки) х 9% : 365 днів х 365 днів);
- 4612,71 грн за період з 01.01.2024 до 31.12.2024 (51252,30 грн (нормативна грошова оцінка земельної ділянки) х 9% : 366 днів х 366 дні);
- 3680,06 грн за період з 01.01.2025 до 29.01.2025 (57402,58 грн (нормативна грошова оцінка земельної ділянки) х 9% : 365 днів х 260 днів).

6. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Норми права, на які посилалися учасники справи, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

6.1. Відповідно до статті 206 Земельного Кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

6.2. За змістом визначення, наведеного у частині 1 статті 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

6.3. Відповідно до частин 1, 3, 4, 9 статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

6.4. Відповідно до статті 287.1 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

6.5. Згідно зі статтею 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

6.6. Відповідно до статті 12 Закону України "Про оцінку земель" нормативно-методичне регулювання оцінки земель здійснюється у відповідних нормативно-правових актах, що встановлюють порядок проведення оцінки земель, організації і виконання землеоціночних робіт, склад і зміст технічної документації та звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок, вимоги до них, порядок їх виконання. 

6.7. Згідно з абзацом 3 частини першої статті 13 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності. 

6.8. Згідно з абзацом 1 пункту 289.1 Податкового кодексу України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

6.9. Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково (стаття 13 цього Закону); нормативно-грошова оцінка земельних ділянок у межах населених пунктів проводиться не рідше ніж на 5 - 7 років (стаття 18 Закону України "Про оцінку земель").

6.10. Згідно з положеннями частини третьої статті 23 цього Закону витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.

6.11. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. (частина 3 статті 21 Закону України "Про оренду землі").

6.12. Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю – обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

6.13. Розділу XII Податкового кодексу України передбачає, що орендна плата – обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди (підпункт 14.1.136 пункт 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

6.14. Відповідно до пункт 289.1 статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

6.15. Відповідно до пункту 289.3 статті 289 Податкового кодексу України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

6.16. Відповідно до пункту 285.1 статті 285 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

6.17. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців) (пункт 285.2 статті 285 ПК України).

6.18. Відповідно до пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

6.19. Правові підстави користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 Земельного Кодексу України реалізуються через право постійного користування або право оренди.

6.20. Частиною 1 статті 93 Земельного Кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. 

6.21. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного Кодексу України).

6.22. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частина 1 стаття 96 Земельного Кодексу України). 

6.23. Згідно із частиною 1 статті 1212 Цивільного Кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

6.24. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина 2 статті 1212 Цивільного Кодексу України). 

6.25. Відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Зобов`язання з повернення безпідставно набутого або збереженого майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. 

Такий висновок про застосування норм права наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду 14.12.2021 у справі №643/21744/19.

6.26. Відсутність правової підстави це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин і їх юридичному змісту. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. 

Аналогічні правові висновки Великої Палати Верховного Суду наведені у постановах від 13 лютого 2019 року у справі №320/5877/17, від 23 травня2018 року у справі №629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17.

6.27. Тлумачення статті 1212 Цивільного кодексу України свідчить, що для її застосування необхідно встановити наступні обставини, які у сукупності є підставою для виникнення такого зобов`язання: факт набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього підстав.

6.28. Стаття 1212 Цивільного кодексу України застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Такий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 29 липня 2019 року у справі №756/3966/17.

6.29. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

6.30. Відповідно до частини статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

7. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Висновок суду про порушення, не визнання або оспорення права чи інтересу, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку. Висновки суду щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

7.1. Передумовою виникнення спору є набуття відповідачем права власності на нерухоме майно, що знаходиться на земельній ділянці комунальної власності.

7.2. Причиною виникнення спору є користування відповідачем земельною ділянкою комунальної власності без укладення договору оренди землі.

7.3. Звертаючись з позовом, позивач прагне захистити своє право на отримання плати за користування земельною ділянкою.

7.4. На підставі письмових доказів, що містяться у справі суд встановив, що відповідач є власником нерухомого майна, що розташоване на земельні ділянці комунальної власності.

7.5. Земельна ділянка є сформованою та може бути об`єктом цивільних прав.

7.6. Відповідач використовує нерухоме майно у власній господарській діяльності.

7.7. Відповідач з моменту набуття права власності на нерухоме майно користується частиною земельної ділянки без укладення договору оренди з власником земельної ділянки;

7.8. Використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

7.9. У зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно у відповідача виник обов`язок сплачувати за користування земельною ділянкою. 

7.10. Плата за землю це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

7.11. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди.

7.12. Відповідач договір оренди з власником земельної ділянки не уклав та не сплатив за користування земельною ділянкою до міського бюджету.

7.13. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

7.14. У разі не оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладення договору оренди, внаслідок чого її власник не доотримує дохід у вигляді орендної плати, за своїм змістом є кондикційними. 

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц.

7.15. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

7.16. Для кондикційних зобов`язань важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна.

7.17. Відповідач є власником нерухомого майна та користуються земельною ділянкою, на якій знаходиться це майно. Відповідач, без достатньої правової підстави, за рахунок позивача - власника земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування земельною ділянкою. 

7.18. Ухилення відповідача від обов`язкової сплати орендної плати за користування землею є підставою для застосування до спірних правовідносин норм статті 1212 Цивільного кодексу України. 

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12.04.2017 у справах №922/207/15, №922/5468/14, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17.

7.19. Відповідач, усвідомлюючи свій обов`язок сплачувати за користування земельною ділянкою, договору оренди земельної ділянки у розмірі, яким фактично користується, не уклав. 

7.20. Збереження відповідачем коштів, які він повинен сплатити за користування земельною ділянкою, є результатом недобросовісної поведінки відповідача та відбулося без достатньої правової підстави.

7.21. Збереження коштів відповідачем без достатньої правової підстави є формою порушення права позивача. 

7.22. Безпідставне збагачення відповідача за рахунок позивача не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Застосування норм статті 1212 Цивільного кодексу України у цьому разі є належним та ефективним способом захисту.

7.23. Норми підпунктів 288.5.1 та 288.5.2 Податкового кодексу України встановлюють нижню та верхню межу розміру орендної плати.

7.24. Нижня межа розміру орендної плати не може бути меншою від розміру земельного податку, який для земельних ділянок нормативно грошову оцінку яких проведено становить не більше 3% від їх нормативної грошової оцінки та 5% для земельних ділянок нормативно грошову оцінку, яких не проведено.

7.25. Верхня межа становить 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та може бути більшою, у випадку визначення орендаря на конкурентних засадах (підпункти 288.5.2 та 288.5.3 Податкового кодексу України).

7.26. При нарахуванні орендної плати відповідачу позивач застосував ставки у розмірі 9% у 2018-2025 роках, з урахуванням розміру орендної плати, встановленої рішенням сесії міської ради на відповідний рік. 

7.27. Розмір безпідставно збережених відповідачем коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 49,6 кв. м за період з 13.02.2018 по 17.09.2025 становить 29967,18 грн.

7.28. Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Учасники цивільних відносин при здійсненні своїх прав зобов`язані діяти добросовісно, утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. 

7.29. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

7.30. Однією із загальних засад цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

7.31. Передумовою для захисту прав та охоронюваних законом інтересів особи є наявність такого права або інтересу та порушення або оспорювання їх іншою особою (іншими особами).

7.32. Користування відповідачем земельною ділянкою, яка належить до земель комунальної власності, безоплатно, без укладення договору оренди порушує вимоги земельного законодавства та є формою порушення права позивача на отримання плати за користування земельною ділянкою.

7.33. Вимогу позивача про стягнення з відповідача на користь позивача 29967,18 грн безпідставно утриманих коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою за період з 13.02.2018 до 17.09.2025 суд визнає обґрунтованою, спосіб захисту обраний позивачем є належний та ефективний та доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

7.34. Надаючи оцінку аргументам відповідача, що на підставі договору оренди земельної ділянки від 25.12.2003 зобов`язання сплачувати за користування земельною ділянкою виникло у ПрАТ "Житлобуд", яке є орендарем спірної земельної ділянки суд дійшов наступного висновку.

7.35. Суд встановив, що рішенням Черкаської міської ради від 06.04.2010 припинено право ЗАТ "Житлобуд" користування спірними земельними ділянками. 

7.36. Обставину використання ЗАТ "Житлобуд" земельною ділянкою на умовах оренди відповідач не довів.

7.37. Водночас, на підставі поданих позивачем доказів суд дійшов висновку, що речове право оренди земльної ділянкми ЗАТ "Житлобуд" припинилося. 

7.38. Суд встановив, що відповідач є власником нерухомого майна площею 101,9 кв. м, розміщеного на спірній земельній ділянці позивача.

7.39. Отже, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний відшкодовувати кошти за фактичне користування спірною земельною ділянкою пропорційно належній йому частці у праві власності на нерухоме майно, що повністю узгоджується з приписами статті 120 Земельного кодексу України, пункту 286.6 статті 286 Податкового кодексу України та висновками Верховного Суду, викладеним у постановах від 17.08.2020 у справі 922/1646/20.

7.40. Надаючи оцінку аргументам відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності звернення з позовом до суду, суд дійшов висновку про необґрунтованість тверджень відповідача.

7.41. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 Цивільного кодексу України).

7.42. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

7.43. Стаття 253 Цивільного кодексу України визначає, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

7.44. Відповідно до приписів статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

7.45. Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об`єктивні (сам факт порушення права),так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

7.46. Отже, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

7.47. За твердженням відповідача перебіг позовної давності розпочався 13.02.2018 та закінчився 13.02.2021, позивач звернувся з позовом до суду 10.11.2025.

7.48. Відповідач ствердив, що позивач пропустив строк позовної давності при зверненні до суду з даним позовом.

7.49. Твердження відповідача про сплив строку позовної давності, про яку відповідач заявив та просив застосувати до вимог позивача, суд визнає необґрунтованим.

7.50. Позивач мав право звернутися до суду з позовом у межах загального строку позовної давності тривалістю три роки.

7.51. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12.03.2020 на всій території України запроваджено карантин.

7.52. Відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362,559, 681, 728, 786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

7.53. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" та введення з 24 лютого 2022 року на всій території Україні воєнного стану.

7.54. Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (у редакції чинній на час звернення позивачем з позовом до відповідача) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

7.55. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 у справі №903/602/24 висновувала, що у разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану. 

7.56. Оскільки в цій справі станом на 02 квітня 2020 року позовна давність щодо визнаних судом обґрунтованими позовних вимог про стягнення плати за фактичне користування земельною ділянкою не спливла то перебіг цього строку є зупиненим і дотепер (внаслідок продовження на строк дії карантину та воєнного стану й подальшого зупинення його перебігу на строк дії воєнного стану). 

7.57. З урахуванням норм пунктів 12 та 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України з 11.03.2020 по день звернення позивача до суду строки позовної давності продовжуються.

7.58. За таких обставин звернення до суду з позовними вимогами про стягнення плати фактичне користування земельною ділянкою за період з 13.02.2018 до 10.11.2025, тобто без обмеження останніми трьома 6 роками, що передували подачі позову, є обґрунтованим. 

7.59. Отже, відповідач дійшов хибного висновку про необхідність наведення позивачем будь-яких доводів щодо реалізації свого права на позов у наведений в позовній заяві період, оскільки законодавцем було продовжено строки позовної давності на період дії карантинних обмежень, встановлених у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COV1D-19), а в подальшому у зв`язку з введенням воєнного стану і будь-яких додаткових вимог щодо автоматичного продовження строків позовної давності законодавство не вимагало.

7.60. Заяву відповідача про застосування строку позовної давності щодо вимог позивача суд визнає необґрунтованою і доходить висновку про відмову у її задоволенні.

8. Розподіл судових витрат.

8.1.  Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

8.2. Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради сплатив за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 3028,00 грн на підставі платіжної інструкції №505 від 04.11.2025 (а. с. 10).

8.3. Позивач просив стягнути з відповідача на користь Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

8.4. Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 

8.5. Оскільки позовні вимоги позивача задоволенні повністю, судовий збір у розмірі 3028,00 грн сплачений Департаментом архітектури та містобудування Черкаської міської ради за подання позовної заяви, суд покладає на відповідача.

Керуючись статтями 14, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Черкаської міської ради до Фізичної особи-підприємця Беспалової Тетяни Григорівни задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Беспалової Тетяни Григорівни (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь міського бюджету м. Черкаси (рахунок №UA608999980314000611000023759, банк: Казначейство України (ЕАП), одержувач платежу: ГУК у Черк.обл./тг м. Черкаси, код ЄДРПОУ 37930566, код бюджетної класифікації: 24062200) 29967,18 грн (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят сім гривень 18 копійок).

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Беспалової Тетяни Григорівни (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради (ідентифікаційний код: 38715770, адреса місця знаходження: 18001, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36) 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) судових витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення суду складене 16.01.2026

Суддя А.І. Гладун